ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 674/559/25
Провадження № 22-ц/820/138/26

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,
секретар судового засідання Заворотна А. В.,
з участю: заявника ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2 ,
заінтересованої особи ОСОБА_3 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року (суддя Шафікова Ю. Е., присяжні Побережна В. Д., Токарчук Н. Г., повне судове рішення складено 13 жовтня 2025 року) у справі за заявою ОСОБА_1 в інтересах повнолітньої ОСОБА_4 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , орган опіки та піклування виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :
У квітні 2025 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою в інтересах повнолітньої ОСОБА_4 та уточнивши вимоги, зазначав, що він є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю з дитинства, їй встановлено діагноз хвороба ОСОБА_5 . З досягненням ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття ОСОБА_4 втратила статус дитини-інваліда. Згідно з медичними висновками потребує постійною лікування та стороннього догляду. Він є єдиним працездатним членом сім`ї, який може здійснювати постійний догляд за своєю хворою донькою. Дружина ОСОБА_3 є особою з інвалідністю третьої групи. Встановлення опіки та визнання доньки недієздатною надасть йому можливість представляти та захищати її інтереси. Він здоровий і здатний виконувати функції опікуна.
Тому заявник просив визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною та призначити його опікуном.
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 14 жовтня 2025 року заяву задоволено частково. Визнано ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною та встановлено над нею опіку. Обов`язки опіки над недієздатною ОСОБА_4 покладено на Виконавчий комітет Дунаєвецької міської ради Хмельницької області як орган опіки та піклування до призначення останній опікуна. Визначено строк дії рішення суду в частині визнання недієздатною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 два роки з дня набрання рішенням суду законної сили. В решті вимог заяви відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні заяви, в апеляційній скарзі просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог. Посилається на незаконність рішення суду, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що не має на меті отримати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, адже така відстрочка у нього вже є на тій підставі, що на його утриманні перебуває повнолітня дитина з інвалідністю ІІ групи. Не погоджується з висновком суду про те, що в ОСОБА_4 є рідна сестра ОСОБА_6 , яка може здійснювати догляд за сестрою, оскільки ОСОБА_6 має на утриманні двоє малолітніх дітей. Мати також не може здійснювати догляд за дочкою, оскільки сама є особою з інвалідністю та потребує догляду. Призначення його опікуном ОСОБА_4 згідно з висновком органу опіки та піклування є доцільним та повністю відповідає інтересам його недієздатної дочки. Таке рішення органу опіки та піклування відповідає вимогам норми частини 4 статті 63 ЦК України. Відмова суду в призначенні опікуна є грубим порушенням прав та інтересів недієздатної особи. Протягом двох років, протягом яких діє рішення суду про визнання особи недієздатною, ОСОБА_4 може перебувати без опікуна, що є порушенням її прав.
Рішення суду в частині визнання особи недієздатною не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.
У засіданні апеляційного суду заявник, його представник, заінтересована особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали.
Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції правильно установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
Мати ОСОБА_3 є особою з інвалідністю третьої групи (довідка МСЕК серії 12 ААГ № 121347).
Відповідно до медичного висновку на дитину (підлітка) - інваліда з дитинства у віці до 16 років від 02 грудня 2009 року № 74, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано дитиною-інвалідом з дитинства та встановлено діагноз хвороба Дауна.
Посвідченням серії НОМЕР_2 підтверджується призначення державної соціальної допомоги ОСОБА_4 як інваліду з дитинства (дитині інваліду). 
Згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 10476/25/295/В від 27 березня 2025 року КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради Анцут К. В. було встановлено другу групу інвалідності з основним діагнозом F71.1 - розумова відсталість та супутнім діагнозом Q90.9 - синдром Дауна.
За висновком лікарської комісії медичного закладу КНП Дунаєвецької міської ради «Дунаєвецька багатопрофільна лікарня» щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 47 від 28 березня 2005 року визначено рівень обмеження життєдіяльності ОСОБА_4 як особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, а саме: обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку та зроблено висновок про потребу постійного стороннього догляду.
Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 479 від 10 червня 2025 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає на стійкий хронічний психічний розлад-помірну розумову відсталість, не може розуміти значення своїх дій та не може керувати ними.
Згідно з довідкою № 277 від 04 квітня 2025 року, виданою Дунаєвецькою міською радою Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 , дочкою ОСОБА_6 , дочкою ОСОБА_4 , онуками ОСОБА_7 та ОСОБА_7 .
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Дунаєвецької міської ради, який затверджений рішенням виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради № 102 від 23 квітня 2025 року, визнано доцільним призначити ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_4 .
Згідно з поданням № 02.04-20/2448 від 24 вересня 2025 року орган опіки та піклування Дунаєвецької міської ради вважає за доцільне призначити ОСОБА_1 опікуном доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відмову в задоволенні заяви про призначення опікуном суд мотивував недоведеністю підстав для призначення опікуном саме заявника.
Висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу з таких підстав.
Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (стаття 39 ЦК України).
Відповідно до частини 3 статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина 1 статті 300 ЦПК України).
Пунктом 1.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила), передбачено, що опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.
За змістом пункту 3.1. Правил при призначенні опікуна беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним.
У пункті 3.3. Правил визначений перелік документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, це зокрема: довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки.
Відповідно до частини 1 статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно зі статтею 58 ЦК України опіка встановлюється, зокрема, над фізичними особами, які визнані недієздатними.
Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина 1 статті 60 ЦК України).
Положеннями статті 63 ЦК України передбачено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
При призначенні опікуна важливі та обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинно відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог Цивільного процесуального кодексу України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі № 712/10043/20).
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.
Разом з тим, подання органу опіки та піклування не містить обґрунтування щодо призначення опікуном саме ОСОБА_1 , врахування інтересів самої особи щодо якої встановлюється опіка, а також наявності між майбутнім опікуном і підопічною особистих приязних взаємин, що забезпечить нормальне життєзабезпечення останньої. Відсутня інформація про дослідження фізичної та матеріальної можливості заявника виконувати обов`язки опікуна.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені ЦПК України. 
У засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 пояснила, що у неї з дочкою ОСОБА_4 більш близькі довірливі відносини, ніж з батьком. 
Не досліджено питання можливості здійснення заявником догляду за повнолітньою донькою (особою протилежної статі).
Наявна в матеріалах справи медична документація не підтверджує того, що ОСОБА_3 , як особа з інвалідністю третьої групи не може виконувати обов`язки опікуна.
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_3 за станом здоров`я потребує стороннього догляду.
Судом також вірно зазначено, що в ОСОБА_4 є рідна сестра ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є повнолітньою, та могла б здійснювати догляд за сестрою.
Наявність у ОСОБА_6 двох малолітніх дітей не перешкоджає виконанню обов`язків опікуна.
З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні заяви про призначення заявника опікуном і відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність підстав для призначення батька опікуном недієздатної дочки.
Посилання в апеляційній скарзі на порушення прав недієздатної особи не заслуговує на увагу, оскільки саме з метою захисту її прав та інтересів суд поклав на Виконавчий комітет Дунаєвецької міської ради Хмельницької області як орган опіки та піклування виконання обов`язків опікуна недієздатної ОСОБА_4 до призначення опікуна.
Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновок не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви про призначення опікуна залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19 січня 2026 року.

Суддя-доповідач        О. І. Талалай

Судді  А. П. Корніюк

І. В. П`єнта