КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/10626/25 
Провадження № 1-кп/552/436/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2026 м. Полтава
Київський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора – ОСОБА_4 ,
потерпілого – ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого адвоката – ОСОБА_6 
обвинуваченого – ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Полтаві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025170420001296 від 12.10.2025, щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхоли, Полтавського району, Полтавської області, громадянина України, українця, працюючого ІНФОРМАЦІЯ_2 , посада водій-санітар, маючого військове звання молодшого-сержанта, одруженого, УБД №147664, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , м.т. НОМЕР_2 , раніше не судимого,
за обвинуваченняму вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
встановив:
До Київського районного суду м. Полтави надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12025170420001296 від 12.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та внаслідок автоматизованого розподілу судової справи між суддями надійшов до провадження судді ОСОБА_1 .
Судовий розгляд обвинувального акта у цьому кримінальному провадженні призначений на 22.01.2026 (т. 1 а.с. 33).
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обставини, встановлені судом.
Судом визнано доведеним обвинувачення про те, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) № 99 від 09.04.2025 молодшого сержанта ОСОБА_7 призначено на посаду водія-санітара відділення забезпечення комплектування та соціальної підтримки.
12 жовтня 2025 року близько о 10 години 12 хвилин ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом – автомобілем Mercedes-Benz V220D, реєстраційний номер НОМЕР_3 , знаходився на прилеглій території будинку 25А по вулиці О. Гончара у м. Полтава. 
У подальшому ОСОБА_7 перед початком руху на проїзну частину вулиці С. Петлюри та здійсненням маневру повороту ліворуч в напрямку руху вул. Колективна не переконався в тому, що це буде безпечно, розпочавши рух, змінив напрямок свого руху ліворуч та виїхав на нерегульований пішохідний перехід, не дав дорогу та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка в цей час вже перетинала проїзну частину вул. С. Петлюри в межах вказаного переходу у напрямку справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля Mercedes-Benz V220D, реєстраційний номер НОМЕР_3 . 
Внаслідок проявленої злочинної необережності та порушення водієм ОСОБА_7 правил безпеки дорожнього руху пішохід ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, переломів кісток лицевого черепа з переходом на основу черепа: скалкові переломи передніх стінок обох максилярних пазух, скалковий перелом кісток носа та носової перетинки з вираженим зміщенням, перелому правого крила та правої латеральної пластинки клиноподібної кістки з розвитком двобічної емфіземи очних ямок, забою, гематоми м`яких тканин параназальної ділянки з підшкірною емфіземою, травматичної екстирапації зубів верхньої та нижньої щелепи, рваної рани м`яких тканин пристінку носу та закритого перелому великого горбика лівої плечової кістки, які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя.
Причиною дорожньо-транспортної події та наслідків, що настали, є порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1., 10.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:
п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
п. 10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги — велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Порушення вказаних вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог п.п. 10.1., 10.2. Правил дорожнього руху.
Кваліфікація дій обвинуваченого.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за частиною 2 статті 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Прокурор, обвинувачений, його захисник, потерпілий, просили проводити розгляд справи відповідно до частини 3 статті 349 КПК України.
Обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, ОСОБА_7 визнав себе винним. Суд переконався, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає та йому роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, а тому суд, відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно обставин справи, які не оспорюються обвинуваченим та потерпілим.
Суд ухвалив допитати обвинуваченого, дослідити докази щодо обставин, які характеризують обвинуваченого та щодо питань, які вирішуються у вироку.
Допитаний під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що дійсно 12.10.2025 близько 10 год 12 хв допустив порушення ПДР унаслідок неуважності, вину визнав повністю, вказав, що відразу після ДТП викликав швидку медичну допомогу, надавав посильну допомогу під час першочергового лікування потерпілої, сприяв органам досудового розслідування, щиросердно розкаявся у інкримінованому діянні, просив вибачення у потерпілої ОСОБА_5 , вказав, що жодним чином не бажав нашкодити потерпілій та даний час відшкодував моральну та майнову шкоду. Долучив копію розписок про відшкодування 70 тис. грн. Пояснив, що у подальшому буде відшкодовувати усі витрати на лікування потерпілої та добровільне відшкодує витрати держави на лікування ОСОБА_5 . 
Таким чином, суд, обмеживши дослідження фактичних обставин, допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого, та стосуються долі речових доказів, дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Позиції учасників судового розгляду
Прокурор ОСОБА_8 , вважаючи доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив суд призначити покарання за частиною 2 статті 286 КК України у межах санкції статті у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керування транспортними, на підставі ст. 75 КК України просив звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, покласти на обвинуваченого обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, стягнути вартість процесуальних витрат на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертиз, питання речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_5 просила суд не застосовувати до обвинуваченого реальної міри покарання та у його виді та розміри покладалась на розсуд суду.
Захисник обвинуваченого, вказуючи про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, просив врахувати, що обвинувачений визнав вину, дійсно покаявся, відшкодував заподіяну шкоду потерпілому, є учасником бойових дій, а тому просив призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними, на підставі ст. 75 КК України просив звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Обвинувачений ОСОБА_7 , визнаючи вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, просив його суворо не карати, вказав, що визнав вину, сприяв органу досудового розслідування та повністю відшкодував моральну та майнову шкоду потерпілому. Додатково вказав, що робота є єдиним джерелом доходів у родині, автомобіль використовується для перевезення полеглих воїнів, а тому просив не позбавляти права керування транспортними засобами, щодо міри та розміру покарання погодився із думкою захисника.
Мотиви призначення покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після цього, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги частини 2 статті 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинувачених, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд пом`якшуючими покарання обставинами вважає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Факт щирого каяття ОСОБА_7 у вчиненому злочині знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, про що об`єктивно засвідчила його поведінка та визнання вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, вибачення за його вчинення, щирий жаль щодо подій, які відбулися та запевнення про неповторення у майбутньому, відшкодування заподіяної шкоди.
Щодо активного сприяння у розкритті злочину, то як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 у ході досудового розслідування відразу надав визнавальні показання у вчиненні кримінального правопорушення та вказав на обставини їх вчинення, які в подальшому знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Факт добровільного відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди підтверджується дослідженою судом розпискою про передачу потерпілому грошових коштів на загальну суму 70 тисяч гривень.
Відповідно до частини 5 статті 12 КК України, вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 286 КК України є тяжким злочином у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, який вчинений з необережною формою вини.
Відповідно до інформації Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Відповідно до даних КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» обвинувачений під наглядом не перебуває та у закладі не лікувався.
За інформацією КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради» ОСОБА_7 на стаціонарному лікуванні не перебував.
Згідно з інформацією Відокремленого підрозділу «Обласна консультативна психоневрологічна поліклініка зі стаціонаром №1» ОСОБА_7 на амбулаторному лікуванні не перебував.
Враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , з урахуванням особи винного, відношення обвинуваченого до вчиненого ним кримінального правопорушення, негативної оцінки своїх дій, наявності постійного місця роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 , статусу учасника бойових дій та участі у захисті Вітчизни, позитивної характеристики, що у своїй сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що виправлення й перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Необхіднім та достатнім буде покарання у виді позбавлення волі зі звільненням від його реального відбування з випробуванням. Також, суд дійшов висновку не застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що забезпечить можливість обвинуваченому продовжити виконувати конституційний обов`язок з військової служби.
Суд враховує потерпілого, прокурора, які вважали, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
Отже, ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами та звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків відповідно до статті 76 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, відповідатиме принципу індивідуалізації покарання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, відповідає особі обвинуваченого та є достатнім, для досягнення визначеної ст. 50 КК України мети покарання. 
Мотиви ухвалення інших рішень, що вирішуються судом при ухваленні вироку.
Процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судових експертиз у кримінальному провадженні складають: 
за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/117-25/21647-ІТ від 27.10.2025) – 2674 грн 20 коп.
Таким чином, усього процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судових експертиз у кримінальному провадженні складають 2674,20 грн, які на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Відповідно до частини четвертої статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 14.10.2025 у справі №554/14813/25, провадження № 1-кс/554/12526/2025, підлягає скасуванню.
Речовими доказами суд вважає за необхідне розпорядитися відповідно до статті 100 КПК України.
Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає. Відповідних клопотань стороною обвинувачення не заявлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 368-371, 373-374, 376, 615 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього вироком суду обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 протягом іспитового строку:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання або роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_7 не обирати.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь держави 2674 грн 20 коп (дві тисячі шістсот сімдесят чотири гривні дві копійки) судових витрат на залучення експерта.
Арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Полтави від 14.10.2025 у справі №554/14813/25, провадження № 1-кс/554/12526/2025, підлягає скасуванню.
Речовий доказ, автомобіль Mercedes-Benz V220D, реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , повернути ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до статті 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, визначеному статтею 376 КПК України.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
Обвинувачений, захисник, мають право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Резолютивна частина вироку проголошена судом на підставі частини 15 статті 615 КПК України. 

Головуючий суддя         ОСОБА_1