Номер провадження: 22-ц/813/1442/26 
Справа № 521/7137/21
Головуючий у першій інстанції Маркарова С. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.02.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді: Драгомерецького М.М.,
суддів колегії: Громіка Р.Д., Сегеди С.М., 

переглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Морозова Ольга Станіславівна, на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2025 року про відмову поновити процесуальний строк по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу. В обґрунтування своїх вимог зазначено, що 30 грудня 2020 року сторони уклали договір позики №0301220-01, за яким відповідач ОСОБА_1 позичив у позивача ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 501 228 гривень, що еквівалентно у розмірі 17 680 дол. США. Строк повернення грошей обумовлений сторонами як 30 грудня 2021 року.
30 грудня 2020 року між сторонами укладений договір застави автомобілю марки LEXUS, модель RX 350, 2013 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , реєстрація від 29.12.2020 ТСЦ 5141. Договір посвідчений нотаріально, до державного реєстру обтяжень рухомого майна внесений реєстраційний запис про обтяження в майна заставою. Позивач зазначив, що 30 квітня 2020 року обтяження автомобілю незаконно припинено Білозерським районним ВДВС ПМУ МЮ (м. Одеси), транспортний засіб перереєстрований.
Борг відповідачем сплачений частково в розмірі еквівалентному 2 948 доларів США 00 центів.
Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача:
- суму основного боргу 409 549,60 грн, що еквівалентно 14 732 доларів США.
- інфляційні збитки - 9 870 грн 15 коп.
- 3% річних - 2 322 грн 65 коп.
- неустойку (1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості від суми заборгованості) - 282 589 грн 22 коп.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за договором позики:
- 409 549 грн 60 коп, що еквівалентно 14 732 доларів США.
- 3% річних у розмірі - 2 322 грн 65 коп.
- інфляційні втрати - 9 870 грн 15 коп.
- неустойку (1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості) - 282 589 грн 22 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати: судовий збір в розмірі 7 043,32 грн та правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.
16 грудня 2024 року адвокат Морозова О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2025 року в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовлено. Заяву про перегляд заочного рішення залишено без розгляду.
Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Морозова О.С. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2025 року, задовольнити клопотання про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року та поновити такий строк, посилаючись на порушення судом вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Предметом оскарження є ухвала щодо відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк (п. 10 ст. 353 ЦПК України).
Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З урахуванням вищевикладеного та положень ч. 1 ст. 368, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.
У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до норм ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ч. ч. 1, 3 ЦПК України).
Відповідно до положень статті 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Згідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.
Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1-3 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові від 12.06.2024 у справі №756/11081/20 Велика Палата Верховного Суду, навела такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу: передбачені частиною 3 статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини 2 статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.
Отже, відповідно до приписів статті 127 ЦПК України суд першої інстанції наділений повноваженнями залишити заяву про перегляд заочного рішення без розгляду з підстав пропуску відповідачем строку на звернення до суду та відсутності передумов для його поновлення судом. Водночас суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті. Правила частини 3 статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.
У пунктах 71, 76, 77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №756/11081/20 зазначено, що: «відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина 2 статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.
Залишаючи без розгляду заяву адвоката Морозової О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду та відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції вказав, що заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Стогній О.В. отримав 27 червня 2024 року, тому строк звернення із заявою про перегляд заочного рішення для відповідача сплив 18 липня 2024 року, однак із заявою про перегляд заочного рішення суду відповідач звернувся лише 16 грудня 2024 року.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що важливою складовою в алгоритмі забезпечення особою своїх прав та свобод є гарантія отримання юридичної допомоги. Право на юридичну допомогу виступає в якості гарантії ефективної реалізації процесуальних прав індивіда як учасника цивільного процесу. Зміст судового представництва у цивільному процесі складають процесуальні дії, наслідки яких поширюються на довірителя.
Так, відповідач скористався правничою допомогою адвоката, отримавши судове рішення, ознайомившись з усіма матеріалами справи, наявними доказами. Однак, процесуальним правом подання заяви про перегляд заочного рішення відповідач у встановлений законом строк, не скористався.
Колегія судів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки при постановленні ухвали судом було правильно та в повному обсязі встановлено обставини, які мають значення для справи.
В апеляційній скарзі зазначено, що ОСОБА_1 після 24.02.2022 був мобілізований до лав Збройних Сил України та у зв`язку з перебуванням на військовій службі та виконанням бойових завдань не мав можливості отримати професійну правову допомогу, ознайомитись із суттю судового спору та винесеним рішенням. В подальшому перебуваючи у відпустці ОСОБА_1 звернувся до адвоката Стогнія О.В. та уклав відповідний договір, надавши правові повноваження своєму представнику на ознайомлення з матеріалами судової справи, роз`яснення йому суті спору для встановлення подальшої правової позиції. Після чого адвокат Стогній О.В. отримав можливість ознайомитись з матеріалами судової справи №469/1069/21 та заочним рішенням суду Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2022. Однак при ознайомлені з матеріалами справи було виявлено, що в матеріалах справи містяться відомості та документи, які потребували безпосереднього огляду ОСОБА_1 та отримання додаткових пояснень та узгоджень для подальшого формування правової позиції, так в матеріалах справи містилась заява ОСОБА_1 про обізнаність наявності судового спору написана нібито власноруч ОСОБА_1 на направлена на електрону адресу суду. Таким чином, до встановлення всіх обставин, що мають суттєве значення для формування правової позиції звернутись до суду з відповідною заявою не вбачалось за можливе. В подальшому перебуваючи у відпустці у місті Одесі вже у грудні 2024 року, після безпосереднього ознайомлення з усіма матеріалами справи, отримавши роз`яснення щодо їх суті та встановивши, що вищезазначена заява ОСОБА_1 власноруч написана не була та електронна адреса з якої зазначену заяву було направлено на електронну адресу суду ОСОБА_1 не належить та її власник йому не відомий, представник ОСОБА_1 отримав всі необхідні данні для формування правової позиції та звернення до суду.
Однак, апеляційний суд не може прийняти вищезазначені твердження до уваги, та зазначає наступне.
Так, колегією суддів встановлено, що 14 червня 2022 року ухвалено заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси, яким задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу (а.с. 54-58).
19 червня 2024 року від адвоката Стогній О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 заява про ознайомлення із матеріалами даної цивільної справи (а.с. 64-68).
27 червня 2024 року адвокат Стогній О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами справи, про що розписався (а.с. 63 зворот).
Отже, саме з 27 червня 2024 року відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про наявність та зміст заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року.
Відповідно до положень ЦПК України, знання представника прирівнюється до знання сторони, інтереси якої він представляє. Закон не пов`язує початок перебігу процесуальних строків із особистим ознайомленням сторони з матеріалами справи.
Однак, із заявою про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року адвокат Морозова О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулась лише 16 грудня 2024 року, тобто майже через шість місяців після ознайомлення адвоката відповідача з матеріалами справи. Такий проміжок часу суттєво перевищує розумний строк для звернення із заявою про перегляд заочного рішення навіть з урахуванням можливих об`єктивних складнощів.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 2, 4 статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У частині 1 статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю варто розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.
Апеляційний суд також не може прийняти до уваги посилання ОСОБА_1 про те, що він після 24.02.2022 був мобілізований до лав Збройних Сил України, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують безперервне проходження військової служби відповідачем у період з червня 2024 року по грудень 2024 року.
Наявна в матеріалах справи довідка свідчить лише про перебування ОСОБА_1 на військовій службі з 25 березня 2022 року по 13 травня 2024 року, тому не підтверджує фактичної неможливості звернення до суду у подальший період.
Окрім того, сам факт проходження військової служби не позбавляє особу можливості реалізовувати процесуальні права через представника, що прямо передбачено нормами цивільного процесуального законодавства.
Доводи апеляційної скарги про те, що після ознайомлення адвоката Стогнія О.В. з матеріалами справи та заочним рішенням суду Малиновського районного суду м. Одеси від 14.06.2022, було виявлено, що в матеріалах справи містяться відомості та документи, які потребували безпосереднього огляду ОСОБА_1 є суб`єктивним припущенням, тому не може бути прийнято до уваги апеляційним судом.
Інші доводи апеляційної скарги стосуються незгоди відповідача із заочним рішенням суду по суті спору, тому не можуть бути прийняті до уваги при вирішенні питання щодо поважності причин пропуску строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.
Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національні суди пріоритетність мають надавати дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.
Зокрема, ЄСПЛ у справах "Світлана Науменко проти України", "Трегубенко проти України", "Праведна проти Росії", "Желтяков проти України" зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язкуз нововиявленими обставинами національні суди мають забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.
Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи "Волчлі проти Франції", "ТОВ "Фріда" проти України").
Встановлений частиною 2 статті 284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.
Отже, встановивши відсутність у відповідача безумовних підстав для поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, передбачених у частині 4 статті 284 ЦПК України, суд першої інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про залишення заяви адвоката Морозової О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 червня 2022 року без розгляду на підставі статті 126 ЦПК України.
З урахуванням викладеного, оскільки законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Морозова Ольга Станіславівна залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено: 03 лютого 2026 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький 

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда