ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
22 січня 2026 року справа №360/4686/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Блохіна А.А., суддів: Гайдара А.В., Геращенко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача - Закопайло Вікторії Сергіївни на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 360/4686/21 (суддя в І інстанції Борзаниця С.В.) за заявою адвоката Закопайло Вікторії Сергіївни про зміну способу і порядку виконання рішення від 04.10.2021 у справі № 360/4686/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Адвоката Закопайло Вікторія Сергіївна звернулась до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення від 04.10.2021 у справі № 360/4686/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сєвєродонецької районної державної адміністрації Луганської області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 360/4686/21 заяву адвоката Закопайло Вікторії Сергіївни про зміну способу і порядку виконання рішення - повернуто заявнику без розгляду. 
Не погодившись з таким рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, вважаючи, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржену ухвалу суду та направити справу для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі до суду першої інстанції. 
В обґрунтування апеляційної скарги, зазначено, що оскаржувана ухвала є очевидно незаконною та підлягає скасуванню апеляційним адміністративним судом із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Суд першої інстанції повертаючи без розгляду заяву про зміну способу і порядку виконання рішення, дійшов наступного висновку. 
Відповідно до частини шостої статті 7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування. 
Оскільки стаття 378 КАС України не регулює питання надання доказів на підтвердження повноважень звернення до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення, суд вважає за можливе на підставі частини шостої статті 7 КАС України застосувати до вказаних правовідносин за аналогією закону положення статей 160, 161, 169, 171 КАС України. 
Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником). Згідно з частиною другою статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. 
Відповідно до вимог частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. 
Згідно з частиною четвертою статті 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”. 
Згідно з частиною першою статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” (далі Закон № 5076-VI) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. 
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера (частина друга статті 26 Закону № 5076-VI). 
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами. 
Рішенням Ради адвокатів України від 12.04.2019 № 41 затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (далі - Положення). 
Так, відповідно до пункту 12 Положення ордер має містити, зокрема: 
12.2. Прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правнича допомога; 
12.3. Посилання на договір про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правничої допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; 
12.4 Назву органу, у якому надається правнича допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності відповідно до статті 19 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”. 12.9. Дату видачі ордера; 
12.10. Підпис адвоката (власноручний або електронний) який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі “Адвокат”). 
Судом встановлено, що на підтвердження повноважень адвоката Закопайло Вікторії Сергіївни до заяви додано ордер серії ВВ № 1042647. 
Водночас, ордер не містить відомостей щодо: особи, якій надається правнича допомога та назви органу, у якому надається правнича допомога, а також повної дати договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, дати видачі цього ордеру та підпису адвоката, який видав ордер. 
Отже, наданий на підтвердження повноважень адвоката ордер не відповідає вимогам пункту 12 Положення. 
Оскільки адвокат Закопайло Вікторія Сергіївна як представник ОСОБА_1 не надала належного ордера на підтвердження своїх повноважень, суд повертає заяву на підставі пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС. 
Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду, з огляду на наступне. Згідно з частиною другою статті 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. 
Згідно із пунктами 1, 2 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником). 
Однак в порушення вимог ст. ст. 160, 171 КАС України, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не підтвердження повноважень адвоката, адже до заяви про зміну способу і порядку виконання рішення від 04.10.2021 у справі №360/4686/21 представником надано 2 ордера з яких один у електронному варіанті підписаний ЕЦП, другий в сканованому вигляді із підписом адвоката, що підтверджується матеріалами справи, які містяться в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд». 
Слід зазначити, що ордер на надання правничої допомоги серії ВВ № 1042647 в електронному варіанті, що підписаний ЕЦП, містить всі відомості, що повинні бути зазначені згідно п. 12 Положення. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Конвенція), необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист. 
Наведеним підтверджуються доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала місцевого суду прийнята з порушенням норм процесуального права, що є безумовною підставою для її скасування. 
Згідно пунктів 1, 3, 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання. 
Суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, тому судове рішення ухвалено з порушенням процесуального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача - Закопайло Вікторії Сергіївни на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 360/4686/21 – задовольнити. Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 16 вересня 2025 року у справі № 360/4686/21 - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Повне судове рішення – 22 січня 2026 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів А.А. Блохін

А.В. Гайдар

І.В. Геращенко