Справа №295/2525/15-ц
Категорія 38
2/295/1578/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі головуючого судді Перекупка І.Г., секретаря Конончук Ю.О. розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

 
До Богунського районного суду м. Житомира 19.02.2015 р. звернулося Акціонерне Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZHD0GK00000175 від 26.07.2005 р. в розмірі 27 264,77 дол. США. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.07.2005 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 укладено кредитний договір № ZHD0GK00000175, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 36 000,00 дол. США на термін до 25.07.2025 р. Відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, щомісячні платежі за кредитним договором у термін, встановлений договором, не сплачувала, у зв`язку з чим станом на 22.01.2015 р. має заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 264,77 доларів США. (а. с. Т.1 а. с. 1-18)
На спростування позовних вимог ОСОБА_1 подано зустрічну позовну заяву про визнання недійсним кредитного договору № ZHD0GK00000175 від 26.07.2005 року. На обґрунтування зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 зазначила, що вказаний правочин є недійсним, оскільки під час його укладання Банком введено в оману споживача щодо дійсної вартості кредиту, сам кредитний договір було укладено під впливом обману. Крім того, кредитний договір не містить істотних умов, що тягне за собою його нікчемність. (Т. 1 а. с. 197-204).
В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» підтримав первісні позовні вимоги, просив задовольнити їх у повному обсязі. В задоволенні зустрічного позову просив відмовити за безпідставністю. У разі, якщо суд не знайде підстав для відмови в задоволенні зустрічного позову за безпідставністю, просив застосувати строк позовної давності. 
Представник відповідача первісні позовні вимоги не визнала та підтримала вимоги, які викладені в зустрічному позові, в повному обсязі.
Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Згідно Довідки про автоматичний розподіл справи між суддями від 19.02.2015 р. головуючим призначено суддю Корицьку В.О. (Т. а. с. 19). 
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 28.01.2016 р. головуючим суддею визначено суддю Перекупка І.Г. (Т. 1 а. с. 186)
01.08.2016 р. ОСОБА_1 звернулася з зустрічною позовною заявою якою просила визнати недійсним кредитний договір№ ZHD0GK00000175 від 26.07.2005 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та  ОСОБА_1 (Т. 1 а. с. 197-204).
Судом встановлено, що 26.07.2005 р. між Акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ZHD0GK00000175, згідно з яким надано кредит у розмірі 36 000,00 дол. США на термін до 25.07.2025 р. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору № ZHD0GK00000175 банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 25.07.2025 р. включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 42 660 доларів США на наступні цілі: купівля чотирикімнатної квартири, а також у розмірі 6 660 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та згідно з порядком, передбачених п.п. 2.1.3.2. даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,18% від суми виданого кредиту. Періодом сплати вважати період з «26» по «1» число кожного місяця.
Проте, у порушення норм закону та умов договору ОСОБА_1 за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість. 
Наявність заборгованості за кредитним договором № ZHD0GK00000175 від 26.07.2005 р. підтверджується розрахунком заборгованості за договором, а також первинними фінансовими документами. 
Погашення заборгованості за цим договором (за винятком комісії, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 441,14 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотках, винагороді, комісії, а також іншими витратами банку.
Зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № ZHD0GK00000175 від 26.07.2005 р. станом на 22.01.2015 р. становить 27 264,77 доларів США, з яких: 25 748,82 дол. США — заборгованість за тілом кредиту; 1 213,04 дол. США — заборгованість за відсотками; 194,40 дол. США — заборгованість за комісією; 108,51 дол. США — пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань.
06 листопада 2018 р. до суду від представника відповідача адвоката Ліпської-Романченко Д.Д. надійшло клопотання про призначення судової судово-економічної експертизи яке було задоволено ухвалою суду від 20.11.2018 р. (Т. 2 а. с. 186-188, 193-196)
Згідно висновку експерта за результатами проведеної комісійної судово-економічної експертизи № 27858/18-71/2023/20-71 від 24.01.2020 р. свідчить, що питання щодо величини реальної процентної ставки (у процентах річних) та «абсолютного значення подорожчання кредиту» за кредитним договором № ZHD0GKК00000175 від 26.07.2005 р. на момент його укладання, експертами не може бути вирішене з причин, зазначених у дослідницькій частині.
Визначити, чи відповідають реальна процента ставка і абсолютне значення подорожчання кредиту, зазначені в договорі та додатках до нього, процентам за користуванням кредитом, не видається за можливе, з причин наведених у дослідницькій частині.
В межах наданих на дослідження документів, оформлення ПАТ КБ «ПриватБанк» господарської операції з видачі кредитних коштів згідно кредитного договору № ZHD0GKК00000175 від 26.07.2005 р., що відображена у банківській виписці по рахунку № НОМЕР_2 , не відповідає вимогам Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України», затвердженої постановою Правління НБУ від 20.10.2004 р. за № 495, та Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління НБУ від 14.08.2003р. № 337.
Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 22.01.2015 р. не відповідає умовам кредитного договору ZHD0GKК00000175 від 26.07.2005 р. та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим договором в частині суми виданого кредиту позичальнику ОСОБА_1 , методу нарахування процентів за користування кредитом, а відповідно, і розрахованій сумі за кредитом, нарахування комісії у розмірі 0,18% щомісячно, пені за несвоєчасне погашення заборгованості. (Т. 2 а. с. 222-240).
Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 07.10.2022 р. позов Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості – задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором ZHD0GKК00000175 від 26.07.2005 р. 25 748,82 доларів США та судовий збір в розмірі 3 654,40 грн. (Т. 3 а. с. 100-102)
13.02.2023 р. ОСОБА_1 подала до Житомирського апеляційного суду скаргу на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомир від 07.10.2022 р. (Т. 3 а. с. 117-123).
21.02.2023 р. ухвалою Житомирського апеляційного суду заява на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомир від 07.10.2022 р. повернута заявниці. (Т. 3 а. с. 135).
28.02.2023 р. ОСОБА_1 звернулася до Богунського районного суду м. Житомир з заявою про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м. Житомир від 07.10.2022 р. (Т. 3 а. с. 138-146).
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.02.2023 р. справі за позовом Публічного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості передано судді Перекупка І.Г. (Т. 3 а. с. 164).
Ухвалою суду від 11.04.2023 р. скасовано заочне рішення Богунського районного суду м. Житомир від 07.10.2022 р. за позов Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості. (Т. 3 а. с. 194-195).
10.05.2023 р. від представника Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» Ляхова О.В. надійшла заява про зменшення позовних вимог. (Т. 3 а. с. 212-216).
17.05.2023 р. від представника відповідача адвоката Антонович О.С. надійшло клопотання про проведення судово-економічної експертизи. Ухвалою суду від 17.05.2023 року клопотання задоволено. (Т. 3 а. с. 226-227, 230-232). 
Згідно Висновку експертів за результатами проведеної комісійної судової економічної експертизи № 18729/23-71 від 23.10.2025 р. наведено два варіанти розрахунку заборгованості Відповідача.
Щодо Варіанту № 2 розрахунку експерта суд вважає недопустимим його застосування, виходячи з наступного: Варіант № 2 розрахунку експерта ґрунтується на припущенні експерта про недійсність пунктів договору щодо нарахування комісії, спираючись на правові конструкції «несправедливості умов договору», які були запроваджені Законом України «Про захист прав споживачів» лише у редакції від 01.12.2005 р. (№ 3161-IV). Однак кредитний договір № ZHD0GK00000175 між Банком та відповідачем був укладений 26.07.2005 року. Застосування до кредитного договору норм закону, що набрали чинності пізніше, прямо суперечить основоположним принципам права України, а саме: Стаття 58 Конституції України: «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи»; Стаття 5 Цивільного кодексу України: «Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності... Акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи». Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99: «...дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце».
Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в аналогічних правовідносинах, які викладені в постанові № 718/194/17 від 10.10.2019 р. Оскільки правовідносини між Банком та відповідачем виникли 26.07.2005 р., до них мають застосовуватися норми права, чинні саме на цю дату. Будь-які посилання на редакцію Закону від 01.12.2005 р. є юридично неспроможними та такими, що порушують принцип правової визначеності.
Щодо Варіанту № 1 розрахунку заборгованості суд зазначає, що даний варіант експертного розрахунку базується на фактичних умовах кредитного договору, які були чинними та правомірними на момент його укладення. Експерт у цьому варіанті врахував усі складові заборгованості (тіло, відсотки, комісію), які позичальник зобов`язався сплачувати, підписуючи договір. На відміну від Варіанту № 2, він не містить суб`єктивних припущень про "недійсність" окремих пунктів, що також, на переконання суду, виходить за межі компетенції експерта-економіста. (Т. 4 а. с. 6-128) 
Суд погоджується з висновком експерта в частині незаконності нарахування пені, яка є мірою цивільно-правової відповідальності (неустойкою). Згідно зі статтями 524 та 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виражене у гривні. Хоча основний борг та проценти за кредитним договором можуть бути визначені та стягнуті в іноземній валюті (якщо це передбачено договором), пеня за своєю суттю є санкцією, яка має обчислюватися та стягуватися виключно у національній валюті — гривні.
Враховуючи вищевикладене, суд при прийнятті рішення враховує саме Варіант № 1 розрахунку заборгованості як такий, що відповідає умовам Договору та нормам законодавства, чинним на момент його укладення. З огляду на зазначене, суд вважає, що позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково, а саме з урахуванням висновків судово-економічної експертизи. З ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № ZHD0GK00000175 від 26.07.2005 р. в розмірі 26 460,37 дол. США: 25 150,58 дол. США — тіло кредиту; 1 115,39 дол. США — заборгованість за відсотками; 194,40 дол. США — заборгованість з комісії.
Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору № ZHD0GK00000175 від 26.07.2005 р., суд вважає, що даний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Позичальник стверджує, що банк під час укладання кредитного договору ввів її в оману щодо сукупної вартості кредиту та валютних ризиків. Суд звертає увагу, що оспорюваний правочин був підписаний позичальником власноруч, що підтверджує її вільне волевиявлення та згоду з усіма умовами. 
На момент 2005 р. Банк надав всю необхідну інформацію згідно з чинним тоді законодавством. Ризик зміни курсу іноземної валюти є загальновідомим та об`єктивним чинником, який не залежить від волі Банку, а вибір валюти кредитування був здійснений позичальником свідомо для отримання коштів на споживчі цілі. 
При цьому ОСОБА_1 зазначає, що довідалася про «порушене право» лише у травні 2016 р. Суд ставиться до цього критично, оскільки протягом 11 років (з 2005 року по 2016 р.) позичальник користувалася кредитними коштами та частково виконувала зобов`язання, що підтверджується наданими Банком виписками. Особа, яка тривалий час виконувала договір, не може згодом вимагати визнання його недійсним, посилаючись на обставини, які були їй відомі з моменту укладення. З урахуванням зазначеного, суд не вбачає підстав для задоволення зустрічного позову.
Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 523 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог — відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 76-91, 88, 169, 197, 212-215, 224, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, Закон України «Про захист прав споживачів послуг», ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZHD0GK00000175 від 26.07.2005 р. в розмірі 26 460,37 дол. США: 25 150,58 дол. США — тіло кредиту; 1 115,39 дол. США — заборгованість за відсотками; 194,40 дол. США — заборгованість з комісії, а також судовий збір у розмірі 17 000 грн.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору № ZHD0GK00000175 від 26.07.2005 р. - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подолання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30.01.2026 р.

Суддя Богунського районного
суду міста Житомира І.Г. ПЕРЕКУПКА