П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 713/3746/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - ОСОКІН А.Л. 
Суддя-доповідач - Слободонюк М.В. 
28 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Кузьмишина В.М.  Канигіної Т.С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Нечко Я.O.,
представника позивача (апелянта): адвоката Лукинюка В.В.
представника відповідача: Фуштей М.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
В грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 13.11.2025 №228/1, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., та закриття цієї справи у зв`язку з відсутність події та складу адміністративного правопорушення. 
Також просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із суб`єкта владних повноважень – відповідача на його користь судові витрати на правничу допомогу та судовий збір в загальному розмірі 10484 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вказана постанова є незаконною та такою що підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні відповідачем був порушений порядок розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності та не враховані усі обставини, які що свідчать про відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2025 позов задоволено частково. 
Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №228/1 від 13.11.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000 грн. визнано протиправною та скасовано. 
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП направлено на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Судом встановлено, що 13.11.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 виніс постанову №228/1, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.
Згідно вказаної постанови позивач, будучи військовозобов`язаним та всупереч вимогам правил військового обліку, отримав згенеровану повістку через систему АІТС ОБЕРІГ №2673063 з вимогою прибути 10.03.2025 року на 14:00 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних, що підтверджується повідомленням АТ «Укрпошта» №06100233995161 Ф.20. Крім того, позивач право відстрочку не реалізував, персональні дані у визначений період не оновив, з огляду на що відповідач дійшов висновку про наявність в діях позивача адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач, через свого представника, звернувся з даним позовом до суду.

ІV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова винесена відповідачем за відсутності доказів належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення, як того вимагає ч. 1 ст. 277-2 КУпАП. За таких обставин, оскільки підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення процедури розгляду справи, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність надіслання справи про адміністративне правопорушення у відношенні позивача на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про закриття справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначив про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи в цій частині. Зокрема, стверджує, що висновок суду про застосування п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України про надіслання справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 є помилковим та не узгоджується з приписами норм, які наведені у статті 247 КУпАП. На його переконання, в спірній ситуації суд вийшов за межі позовних вимог та ухвалив рішення, яке не узгоджується із завданнями адміністративного судочинства.

VІ. ДОВОДИ ІНШИХ ОСІБ
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу з доводами апелянта не погоджується, вказуючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування у відповідній частині не має.

VІІ. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Особливості та порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності визначені Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП).
Зокрема, статтею 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до якої в редакції на час виникнення спірних правовідносин:
порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1 ст.210-1 КУпАП).
повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст.210-1 КУпАП).
вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст.210-1 КУпАП).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.
Отже, на дату винесення відповідачем спірної постанови в Україні діяв особливий період, що є підставою для застосування ч.3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
В свою чергу порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення врегульовано главою 22 КУпАП.
Зокрема, згідно зі статтею 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Аналогічні положення містяться і в п. 10 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 3 від 01 січня 2024 року, де також передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про дату, місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи.
Як зазначено у статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема: 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Отже, обов`язковою умовою при якій можливий розгляд справи про адміністративне правопорушення (в даному спірному випадку) є наявність доказів належного оповіщення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Відсутність таких доказів унеможливлює вирішення відповідного питання та вимагає від органу (посадової особи) відкладення розгляду справи на іншу дату з метою забезпечення повідомлення особи про дату, місце і час розгляду справи.
Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачем не надано жодних доказів про те, що позивача було належним чином повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення 13.11.2025 у визначеному законом порядку.
В контексті обставин цієї справи колегія суддів звертає увагу на те, що стаття 277-2 КУпАП в взаємозв`язку зі статтею 268 КУпАП гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності: право знати про дату, час і місце розгляду; право бути присутньою; право давати пояснення; право користуватись правовою допомогою; право заявляти клопотання, тощо.
В той же час, якщо особу не повідомлено належним чином, вона фактично була позбавлена можливості реалізувати ці права.
Таким чином відсутність доказів належного повідомлення особи про дату, час і місце розгляду справи, на переконання колегії суддів, виключає можливість вважати, що її неявка була безпідставною, а тому постанова, ухвалена за таких обставин, є вочевидь протиправною.
Частиною третьою статті 286 КАС України визначені спеціальні повноваження адміністративного суду у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності. Так, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Отже, у випадку скасування рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності суд, в залежності від обставин справи, має право або надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); або закрити справу про адміністративне правопорушення.
Так, апелянт вважає, що суд першої інстанції скасовуючи оспорювану постанову від 13.11.2025 №228/1 мав би закрити справу про адміністративне правопорушення, як про те він заявляв у вимогах свого адміністративного позову.
Однак, оцінюючи доводи апеляційної скарги з цього приводу колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції скасував постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №228/1 від 13.11.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення саме з процедурних порушень. Таким порушенням є неналежне повідомлення особи (позивача) про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що у своє чергу унеможливило реалізацією такою особою власних прав, визначених статтею 268 КУпАП.
Вказана процесуальна помилка не може бути усунута в межах судового розгляду справи, позаяк в цьому випадку порушуються базові права особи в забезпеченні можливості реалізації своїх прав саме на стадії розгляду справи про адміністративне правопорушення компетентним органом (посадовою особою).
За таких обставин, оскільки повноваження суду за ст. 286 КАС України не передбачають можливості виправлення судом встановлених в цій справі процедурних порушень, допущених суб`єктом владних повноважень на стадії підготовки та розгляду справи про адміністративне правопорушення, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування оспорюваної постанови та надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Посилання ж апелянта на положення статтей 38 та 247 КУпАП не спростовують правильності висновку суду першої інстанції, оскільки питання дотримання строків накладення адміністративного стягнення, моменту виявлення правопорушення як і оцінка іншим доказам по справі первинно належить до предмета розгляду справи по суті компетентним органом, із забезпеченням права особи бути повідомленим про такий розгляд та можливістю реалізації ним своїх процесуальних прав. 
Відносно доводів апелянта про вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог, то такі не заслуговують на увагу, оскільки ухвалюючи судове рішення суд виходив із наданих йому повноважень, визначених частиною 3 статті 286 КАС України, що не є формуванням нового предмета спору або зміною позовних вимог. 
Також суд вважає безпідставними твердження апелянта про те, що направлення справи на новий розгляд створює для позивача правову невизначеність або передумовою для повторного звернення до суду, позаяк такі гуртуються виключно на суб`єктивних припущеннях останнього. Навпаки, скасування незаконної постанови та передача справи на новий розгляд до уповноваженого органу забезпечує дотримання принципу законності, змагальності та права особи на належну адміністративну процедуру, а також дотримання інших процесуальних гарантій, які не були забезпеченні суб`єктом владних повноважень при попередньому розгляді.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову, скасування оскаржуваної постанови на направлення справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

VII. ВИСНОВКИ СУДУ
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача не має.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
У Х В А Л И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 22 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Кузьмишин В.М.    Канигіна Т.С.