ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА

Справа № 646/4398/25 
№ провадження 2/646/2817/2025 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.25      місто Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючої судді Іщенко О. В.
за участю секретаря судового засідання Петренко А. О.,

учасники справи: 
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» в особі представника Грушевого Ю. В.,
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку заочного розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова відповідно до приписів частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача; заяви, клопотання учасників справи ; інші процесуальні дії у справі
До Основ`янського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» в особі представника Грушевого Ю. В. з вимогою стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» заборгованість у розмірі 33 600,00 гривень за договором про надання фінансового кредиту № 1417436936941.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту продукту «КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ СТАРТ» № 1417436936941 від 22 червня 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» відповідач отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 7 500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 522,44 % до 540,20 % (0,592 % в день перші 20 днів, 1,48 % в день з 21 дня по дату повернення) річних від суми кредиту. Реальна річна процентна ставка становить від 5936,20 % до 11840,22 %.
Згідно із пунктом 1.3 договору кредит надається строком на 120 днів з 22.06.2024 по 20.10.2024.
Відповідач зобов`язався здійснювати погашення кредиту відповідно до графіку, що є додатком до кредитного договору.
Відповідно до пункту 3.3. договору у разі несплати позичальником платежу у рекомендовану дату оплати, згідно із пунктом 1.3.1 договору, за дисконтною процентною ставкою, позичальник з дати видачі кредиту сплачує проценти за базовою процентною ставкою, встановленою пунктом 1.4.2 договору.
Відповідач не повернув своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованності за кредитом та відсотками, внаслідок чого у останнього станом на 07 травня 2025 року загальна сума заборгованості по кредиту за договором № 1417436936941 від 22 червня 2024 року становить 33 600,00 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 7 500,00 гривень, заборгованості по відсоткам у сумі 11 100,00 гривень та заборгованості зі сплати штрафу у сумі 15 000,00 гривень, які позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.
Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судовий збір у сумі 3 028,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 600,00 гривень.
Ухвалою Основ`янського районного суду міста Харкова відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін у відкритому судовому засіданні.
У судові засідання представник позивача не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. У позовній заяві просив провести розгляд справи без його участі та зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, заяв/клопотань до суду не надав. Відзив на позовну заяву не надходив.
За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому відповідно до частини четвертої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Частиною першою статті 280 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, у зв`язку із неодноразовою неявкою відповідача у судові засідання та не повідомлення ним про причини такої неявки, не подання відзиву на позовну заяву та ураховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення по справі постановив розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.
Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову тощо) не вчинялось.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх у сукупності та взаємозв`язку, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
22 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 1417436936941.
Згідно із розділом 1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Сума кредитного ліміту складає 7 500,00 гривень, тип кредиту - кредит.
Строк кредитування: 120 днів з 22.06.2024 по 20.10.2024. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 20.10.2024 або достроково.
Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати, зазначену у гррафіку платежів, протягом дії кредиту.
Тип процентної ставки - фіксована.
Дисконтна процентна ставка становить 0,592 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання кредиту, зазначеного у пункті 1.3 цього договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно.
Базова процентна ставка складає 1,48 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у пункті 1.3 цього договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення кредиту.
Загальні витрати за кредитом: 12 085,44 гривень.

У додатку № 1 до Договору про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 1417436936941від 22 червня 2024 року сторони погодили графік платежів.
Договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 1417436936941 та додатки до нього підписано ОСОБА_1 22 червня 2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором G9F3G2.
У якості основних умов кредитування з урахуванням побажань споживача у паспорті кредиту до Договору про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 1417436936941від 22 червня 2024 року зазначено: тип кредиту - кредит, сума/ліміт кредиту - 7 500,00 гривень, строк кредитування - 120 днів, мета отримання кредиту - на споживчі цілі.
У розділі 4. Інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача зазначено, що процентна ставка, процентів річних - від 522,44 % до 540,20 %, 0,592 % в день перші 20 днів, 1,48 % в день з 21 дня по дату повернення; тип процентної ставки - фіксована.
Паспорт кредиту до договору № 1417436936941 від 22 червня 2024 року підписано ОСОБА_1 22 червня 2024 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором F9Z1J5.
Згідно із довідкою про ідентифікацію, складеною позивачем, ОСОБА_1 , з яким укладений кредитний договір № 1417436936941 від 22 червня 2024 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», були перераховані грошові кошти у сумі 7 500,00 гривень наступною транзакцією: номер транзакції - 1 428 353 688, дата та час проведення транзакції - 22.06.2024 13:24:07, номер карти - НОМЕР_1 , Банк - ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», м. Київ.
На підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів позивачем надано довідку, складену Товариством з обмеженою «Фінансова компанія «Контрактовий дім», за змістом якої транзакція № 1428353688, якою було перераховано грошові кошти у сумі 7 500,00 гривень на картку № НОМЕР_1 , була успішною.
Згідно із розрахунком заборгованості, ОСОБА_1 станом на 07 травня 2025 року має заборгованість по кредиту за договором № 1417436936941 від 22 червня 2024 року у розмірі 33 600,00 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 7 500,00 гривень, заборгованість за відсотками у сумі 11 100,00 гривень та заборгованості зі сплати штрафу у сумі 15 000,00 гривень.
Отже, як убачається з наведених вище обставин справи, спірні правовідносини виникли між кредитодавцем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» та фізичною особою ОСОБА_1 - споживачем фінансових послуг. 
Мотивована оцінка щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування 
Відповідно до положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Згідно із частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються учасниками цивільної справи. 
Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Згідно із положеннями статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 
Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Частиною другою статті 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. 
Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Згідно із змістом статей 626 та 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до вимог статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно із приписами частин першої та третьої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. 
Згідно із приписами частин першої, четвертої, п`ятої та сьомої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначаються: найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача(позичальника); тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; загальний розмір наданого кредиту; порядок та умови надання кредиту; строк, на який надається кредит; необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок дострокового повернення кредиту; відповідальність сторін за порушення умов договору. 
У разі укладення договору про споживчий кредит на умовах кредитування рахунку в ньому має бути передбачено, що кредитодавець має право вимагати повністю повернути суму кредиту в будь-який час із визначенням строку попередження споживача про таку вимогу. 
Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 
Зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. 
Згідно із приписами статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. 
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.
Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.
Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до частин третьої та шостої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із частиною першою статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частин першої - третьої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Позивач, пред`являючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь заборгованності за кредитним договором № 1417436936941 від 22 червня 2024 року у розмірі 33 600,00 гривень, обгрунтував право вимоги до відповідача тим, що останній своїм електронним підписом підписав 22 червня 2024 року договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 1417436936941, додатки до нього та паспорт споживчого кредиту.
Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись.
Судом встановлено, що договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 1417436936941 від 22 червня 2024 року та додатки до нього підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором G9F3G2, відправленим на номер телефону: НОМЕР_2 .
Паспорт кредиту до договору № 1417436936941 від 22 червня 2024 року підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором F9Z1J5, відправленим на номер телефону: НОМЕР_2 .
Згідно із розрахунком заборгованості кредитним договором № 1417436936941 від 22 червня 2024 року, відповідач станом на 07 травня 2025 року має заборгованість у розмірі 33 600,00 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 7 500,00 гривень, заборгованості за відсотками у сумі 11 100,00 гривень, заборгованості зі сплати штрафу у сумі 15 000,00 гривень.
На підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів позивачем надано довідку, складену Товариством з обмеженою «Фінансова компанія «Контрактовий дім», за змістом якої транзакція № 1428353688 про перерахування грошових коштів у сумі 7 500,00 гривень на картку № НОМЕР_1 була успішною.
Згідно із довідкою про ідентифікацію, складеною позивачем, ОСОБА_1 , з яким укладений кредитний договір № 1417436936941 від 22 червня 2024 року у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» були перераховані грошові кошти у сумі 7 500,00 гривень наступною транзакцією: номер транзакції - 1 428 353 688, дата та час проведення транзакції - 22.06.2024 13:24:07, номер карти - НОМЕР_1 , Банк - ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», м. Київ.
У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 22.04.2024 року у справі № 559/1622/19 зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Згідно із зазначеними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Суд зазначає, що будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження факту перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 7 500,00 гривень відповідно до укладеного між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» кредитного договору № 1417436936941 від 22 червня 2024 року матеріали позовної заяви не містять, до позовної заяви не долучено жодного документа, який би підтверджував факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, їх фактичне отримання ним у будь-який інший спосіб, або користування відповідачем кредитними коштами.
Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за тілом кредиту за кредитним договором № 1417436936941 від 22 червня 2024 року у сумі 7 500,00 гривень є необгрунтованою, не підтвердженою належними та достатніми доказами, тому, задоволенню не підлягає.
Згідно із розрахунком заборгованості за договором № 1417436936941 від 22 червня 2024 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» та ОСОБА_1 , відповідач станом на 07 травня 2025 року має заборгованість у розмірі 33 600,00 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом у сумі 7 500,00 гривень, заборгованості за відсотками у сумі 11 100,00 гривень та заборгованості зі сплати штрафу у сумі 15 000,00 гривень.
Оскільки позивачем не доведено наявність заборгованості відповідача за сумою основного боргу, то, відповідно, і право на отримання позивачем процентів за користування кредитними коштами та штрафу не виникло.
Аналіз умов договору про надання грошових коштів у кредит продукту «Старт» № 1417436936941 від 22 червня 2024 року та поданого позивачем розрахунку заборгованості свідчить, що позивач застосовував дисконтну процентну ставку у розмірі 0,592 % на день у період з 22 червня 2024 року по 12 липня 2024 року та базову процентну ставку у розмірі 1,48 % на день у період з 12 липня 2024 року по 20 жовтня 2024 року.
Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Згідно із пунктом 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави стверджувати, що, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5 %, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5 %, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1 %.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Оскільки нарахування відсотків у межах кредитного договору здійснювалося після набрання чинності зазначеними змінами, позивач був зобов`язаний дотримуватися встановлених законом граничних розмірів денної процентної ставки.
За таких обставин суд дійшов висновку, що нарахування відсотків за ставкою, яка перевищує встановлений законом максимальний розмір, є неправомірним, а відповідні вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відсотками у розмірі 11 100,00 гривень суперечать вимогам чинного законодавства.
Окрім того, із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, встановлено, що у період з 22 червня 2024 року по 14 вересня 2024 року позивачем було нараховано штраф за користування кредитним коштами у розмірі 15 000,00 гривень.
Згідно із пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України свідчить про те, що у разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Ураховуючи викладене, відповідач на підставі пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до частин першої та другої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню.
Отже, ураховуючи наведене вище, оцінивши надані позивачем докази та встановлені відповідно ним обставини справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню, тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі, сплачені позивачем судові витрати по справі залишаються за ним.
Керуючись статтями 2, 76, 89, 141, 259, 263-265, 280, 282, 289, 352, 354 та 355 Цивільного процесуального кодексу України, -
УХВАЛИВ:
У позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 1417436936941 від 22 червня 2024 року у розмірі 33 600,00 гривень - відмовити у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 30 грудня 2025 року.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал», ЄДРПОУ: 40860735, місцезнаходження: вулиця Таранця, будинок 20, місто Шпола Черкаської області, 20600;
Представник позивача: Грушевий Юрій Віталійович, РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: а/с 581, місто Черкаси-2, 18002; номер телефона: НОМЕР_4 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; номер телефона: НОМЕР_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 

Суддя О. В. Іщенко