МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 січня 2026 р.  	№ 400/1589/22 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , , АДРЕСА_1 	

до відповідача	Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – Позивач) звернувся з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту – Відповідач) з вимогами про:
- визнання протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року в сумі 4534,90 грн., враховуючи базовий місяць серпень 2015 року та січень 2016 року;
- зобов`язання здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року, враховуючи базовий місяць – січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум індексації.
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 р. по справі №400/50/21 Відповідачем нараховано та виплачено Позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 04.01.2018 р. в сумі 4534,90 грн. з врахуванням базового місяця серпень 2015 року та січень 2016 року. Позивач вважає, вказані дії Відповідача протиправними, оскільки для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року базовим місяцем є січень 2008 року.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.02.2022 р. (суддя ОСОБА_2 ) відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 06.06.2022 р. суд зупинив провадження у справі до завершення воєнного стану.
Відповідно до наказу голови суду від 07.09.2023 р. № 91-к суддю ОСОБА_2 відраховано зі штату суду у зв`язку зі звільненням у відставку.
Розпорядженням в. о. керівника апарату від 13.09.2023 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу адміністративну справу передано судді Лісовській Н.В.
18.09.2023 р. ухвалою суду прийнято адміністративну справу №400/1589/22 до провадження.
10.10.2023 р. Відповідач подав відзив на позовну заяву, просив в задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що враховуючи підвищення грошового забезпечення військовослужбовців з 01.01.2016 року відповідно до Наказу Міністерства оборони України №44 від 27.01.2017 р., базовий місяць встановлено 01.01.2016 року. Крім того, законодавством, а саме постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, якою затверджено порядок проведення індексації грошових доходів населення не передбачено механізм нарахування та виплати індексації за попередні періоди.
09.12.2025 р. Відповідачем повторно за допомогою Електронного суду надано відзив на позовну заяву, зміст якого аналогічний попередньому.
Ухвалою суду від 29.01.2026 р. поновлено провадження у справі №400/1589/22.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження.
З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:
Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 29.07.1995 року по 04.01.2018 року.
Відповідно до наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 03.01.2018 року №1 (по особовому складу), Позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини шостої статті 26 Закону України «Про військовим обов`язок і військову службу». 
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.01.2018 року №4 Позивач виключений зі списків особовою складу частини та всіх видів забезпечення і направлений на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На думку Позивача в період з 01.12.2015 р. по 04.01.2018 р. військовою частиною НОМЕР_1 йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення.
22.07.2020 року Позивач звернувся до командування військової частини НОМЕР_1 із запитом на інформацію, в якому просив, надати інформацію щодо підстав не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення Позивача в період проходження військової служби з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року.
Листом від 04.09.2020 року №1/1/318 Відповідач підтвердив не нарахування та невиплату індексації грошового забезпечення Позивачу за період проходження військової служби з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року та зазначив, що індексація грошового забезпечення не виплачувалась відповідно до роз`яснень Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 року №248/3/9/1/2, а індексація грошового забезпечення за грудень 2015 року не виплачена у зв`язку із відсутністю фінансування.
Також 22.07.2020 року Позивач звернувся із заявою до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про надання архівної довідки про отримане грошове забезпечення підчас проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .
У вересні 2020 року від Галузевого державного архіву Міністерства оборони України за вих. №179/1/10711 від 27.08.2020 року Позивач отримав архівну довідку про отримане грошове забезпечення під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.01.2008 року по 31.12.2014 року.
Не погоджуючись із протиправними діями Відповідача, Позивач звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду із позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та стягнення невиплаченої індексації і грошового забезпечення.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 р. по справі №400/50/21 позовні вимоги Позивача задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року;
- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року.
У задоволенні вимоги про зобов`язання Відповідача нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року - відмовлено. 
В мотивувальній частині рішення суду від 30.06.2020 р. по справі №400/50/21 зазначено, що розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією Відповідача як органу, в якому Позивач проходив службу і який виплачував йому грошове забезпечення. Питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушено.
На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.06.2020 р. по справі №400/50/21 Відповідачем проведено нарахування та виплату Позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 р. по 04.01.2018 р. в сумі 4534,90 грн.
25.11.2021 р. Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із запитом на інформацію, в якому просив надати розрахунок проведення індексації та повідомити про встановлений базовий місяць розрахунку індексації грошового забезпечення.
Листом від 07.12.2021 року №1/1/550 Відповідач повідомив, що відповідно до судового рішення базовим місяцем для розрахунку індексації грошовою забезпечення за період з 01.01.2016 року по 04.01.2018 року було взято січень місяць 2016 року, за грудень 2015 року базовий місяць встановлений серпень 2015 року, та надано розрахунок індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 року по 04.01.2018 року на суму 4534,90 грн.
Вважаючи такі дії Відповідача протиправними, Позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного:
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII (далі - Закон №1282-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Приписами ч. 2 ст. 5 Закону №1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі - Порядок №1078).
Як встановлено п. 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Відповідно до п. 5 Порядку №1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Заробітна плата підлягає обов`язковій індексації як державна соціальна гарантія, яка надається для підтримки населення в умовах зростання цін. Право на індексацію виникає тоді, коли індекс споживчих цін, розрахований наростаючим підсумком перевищить поріг індексації в 103%. У свою чергу, обов`язок проводити індексацію заробітної плати у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації покладається на всі державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності.
Аналогічно у ст.4 Закону №1282 визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01.01.2016 року 101%).
Згідно офіційного сайту Міністерства фінансів України, у спірний період величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації у листопаді 2015 та у квітні 2016.
З 01.12.2015 року положення Порядку №1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».
За змістом пояснюючої записки до проекту постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 метою цього акту є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.
У зв`язку з цим указаною постановою удосконалено механізм проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників (зокрема, пункт 5 викладено у новій редакції).
Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну «базовий місяць» на «місяць підвищення доходу», ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.
На відміну від правил визначення «базового місяця» (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), «місяцем підвищення доходу» є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.
Термін «підвищення тарифних ставок (окладів)» для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.
Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини 3 і 4 статті 4 Закону №1282-ХІІ), то зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Отже, з 01.12.2015 року відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Задля досягнення поставленої мети (зміна механізму проведення індексації, який передбачав індивідуальний підхід для кожного окремого працівника, та перехід до механізму, який би забезпечував єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників) пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 постановлено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників, а тому абзацом 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 передбачено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку №1078, який уже діяв із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013, та передбачав єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників (з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник).
Так, якщо на виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 працівникам інших галузей бюджетної сфери були підвищені оклади, то військовослужбовцям оклади в грудні 2015 року не підвищувалися, а тому січень 2016 року не став для останніх «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013).
З вищенаведеного слідує, що станом на січень 2016 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався постановою №1294, яка була чинною з 01.01.2008 року та діяла до 01.03.2018 року, тобто до набрання чинності постановою №704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
За таких обставин, суд зазначає, що за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013) є січень 2008 року.
З наведеного слідує логічний висновок, що у спірному періоді (з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року) повноваження державних органів щодо визначення «місяця підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку №1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013) не були дискреційними, оскільки нормами означеного Порядку установлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки відповідної установи галузі бюджетної сфери - проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки, починаючи з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник, яким для військовослужбовців у спірному періоді був січень 2008 року.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові по справі №380/1730/22 від 22.03.2023 року, №420/15397/21 від 27.04.2023 року.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо наявності у Позивача права на виплату індексації у період з 01.12.2015 р. по 04.01.2018 р. із застосуванням базового місяця січень 2008 року, оскільки в період з 01.01.2008 року по 01.03.2018 року посадові оклади військовослужбовців були незмінними.
У ході розгляду справи судом встановлено, що за період з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року Відповідач нарахував та виплатив Позивачу індексацію грошового забезпечення в сумі 4534,90 грн. із застосуванням базового місяця за грудень 2015 року - серпень 2015 року, а за період з 01.01.2016 року по 04.01.2018 року - січень 2016 року.
Однак, як зазначалося судом вище, застосування серпня 2015 року та січня 2016 як базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року є помилковим, оскільки належним базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення Позивача за цей період є січень 2008 року, з огляду на зміну посадового окладу Позивача згідно Постанови №1294.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Відповідача щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року із застосуванням базового місяця серпень 2015 року, січень 2016 року та зобов`язати Відповідача здійснити нарахування та виплату Позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року із застосуванням базового місяця січня 2008 року, з урахуванням виплачених сум.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовну заяву належить задовольнити.
Судові витрати по справі відсутні.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
1. Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 – задовольнити.
2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року в сумі 4534,90 грн., враховуючи базовий місяць серпень 2015 року та січень 2016 року.
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (    АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) індексацію грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 04.01.2018 року, враховуючи базовий місяць – січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум індексації. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 29.01.2026.

Суддя Н.В. Лісовська