ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/15341/19  Номер провадження 22-ц/814/28/26	Головуючий у 1-й інстанції Штих Т.В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача Дорош А.І.
Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі: Коротун І.В. 
учасники справи: 
представник позивача – адвокат Дьома К.Г.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року, ухвалене суддею Штих О.В., повний текст рішення складено – 08 лютого 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

01.10.2019 ОСОБА_2 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, в якому просила суд поділити спільне майно подружжя та визнати право власності за нею на спільне придбане майно подружжя, а саме: - на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виділення частки та визнання права власності за ОСОБА_2 у розмірі 2/3 частини та за ОСОБА_3 - 1/3 частини; - на квартиру АДРЕСА_2 , шляхом виділення частки та визнання права власності за ОСОБА_2 у розмірі 2/3 частини та за Кумар Аміт -1/3 частини; - стягнути компенсацію у розмірі 500 000,00 грн за легковий автомобіль Mitsubishi, Pajero Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишивши його у користуванні відповідача; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір 5 763,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 20.07.2001 між ОСОБА_2 та Кумар Амітом міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження здійснено запис №985. Від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протягом часу шлюбу чоловік майже не працював, не забезпечував сім`ю. Позивачу доводилося і працювати задля забезпечення сім`ї, і вести домашнє господарство, і виховувати дітей. На час пред`явлення позову вони проживають окремо, подружніх стосунків не мають. Чоловік аліменти не сплачує, матеріально не допомагає, про добровільний поділ майна нічого слухати не хоче. Внаслідок чого постало питання про розподіл набутого під час шлюбу майна у судовому порядку. Шлюбний договір не укладений. Ніяких попередніх домовленостей щодо розподілу майна не існує. У період шлюбу 07.05.2008 ними була придбана квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 07.05.2008. Вказана власність оформлена титульно на чоловіка ОСОБА_1 , однак придбана вона була за кошти, які вона заробила особисто. У даній квартирі її батьки за власні кошти робили ремонт, платили підрядникам, за всі ремонти роботи і матеріали. На час ремонту квартири в Україні вони не проживали. Також за час шлюбу було придбано квартиру в АДРЕСА_3 , що підтверджується сертифікатом виплати повної вартості квартири від 15.11.2018. Також за час шлюбу вона придбала автомобіль Mitsubishi Pajero Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2014 року випуску, який зараз знаходиться у користуванні відповідача. Зазначає, що спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітніми, проживають разом з нею, батько дітей не бере участі в утриманні та вихованні дітей, не працює та не бажає працювати, всі витрати, пов`язані з вихованням і доглядом за дітьми, придбання майна несе вона. З огляду на це, стає зрозуміло, що матеріальне забезпечення сім`ї, ведення домашнього господарства, участь в ремонті та облаштуванні, вихованні дітей, забезпечення їх фізичного та соціального здоров`я здійснюю позивач, тому вважає, що наявні всі істотні підстави для відступлення від засади рівності часток подружжя і збільшення частки в майні подружжя при розподілі на її користь, застосувавши ч. 2, 3 ст. 70 СК України.

19.11.2019  ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненими позовними вимогами та просила в порядку поділу спільного майна подружжя: - визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки Mitsubishi, Pajero Sport 2.5 TD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2015; - визнати право власності за ОСОБА_3 на грошове паєнакопичення на придбання будівельного об`єкту (квартири в Індії) RO18E71003 у висотній будівлі Е7 в Супертех Еко Вілідж квартира № 1003 у Велика Нойда 201303; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір 5 763,00 грн.(т.1 а.с. 32).

Уточнена позовна заява мотивована тим, що шлюб між ними перебуває на стадії розірвання судом (справа №638/10073/19). Спільною сумісною власністю подружжя є: - квартира за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю згідно звіту від 12.11.2019 – 1 300 000,00 грн; - автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, вартістю згідно звіту від 12.11.2019 – 550 000,00 грн; - грошові паєнакопичення у розмірі 2 865 684,00 грн на придбання будівельного об`єкту (квартири в Індії) RO180E71003| у висотній будівлі Е7 в Супертех Еко Віліджі квартира АДРЕСА_4 . Квартира не здана в експлуатацію, право власності на неї не оформлено. Паєнакопичення здійснено на ім`я чоловіка за рахунок грошей, які вона заробляла, оскільки чоловік ніде не працював та немав доходу. Загальна сума паєнакопичень складає 2 865 684,00 грн, що підтверджується платіжними квитанціями по сплаті вартості квартири та повідомленням про попереднє володіння із нотаріально посвідченим перекладом. Згідно наведеної таблиці: 
- 600 000 р., курс НБУ 0,377, 1000 р.=377,405 грн, 452 886,090 грн, 10.10.2018; 
- 600 000 р., 452 886,090 грн, 10.10.2018; 
- 146 045 р., курс НБУ 0,368, 53 744,56 грн, 27.07.2016; 
- 629 500 р., курс НБУ 0,379, 238 580,50 грн, 16.10.2018;
- 50 000 р., курс НБУ 0,329, 16 450,00 грн, 23.09.2015;
- 1 500 000 р., курс НБУ 0,362, 543 000,00 грн, 02.01.2016; 
- 518 645 р., курс НБУ 0,329, 170 637,00 грн, 30.09.2015;
- 2 500 000 р., курс НБУ 0,375, 937 500,00 грн, 10.02.2016.

27.01.2020 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання позивача ОСОБА_2 від 24.01.2020 про звернення із судовим дорученням, якому позивач просила суд звернутися із судовим дорученням про витребування доказів до Міністерства права і юстиції Республіка Індія (т.1 а.с. 61).

Вказане клопотання позивача судом першої інстанції не розглядалося, 05.03.2020 у справі було закрито підготовче провадження (а.с. 72) і 05.02.2021 ухвалено у справі рішення суду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - задоволено.
Визнано право власності за  ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску.
Визнано право власності за  ОСОБА_3 на грошове паєнакопичення (гроші) на придбання будівельного об`єкту (квартира в Індії) RO180E71003 у висотній будівлі Е7 в Супертех Еко Віліджі квартира АДРЕСА_4 .
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 суму судового збору у розмірі 5763,08 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що перелічене майно придбано позивачем та відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі, тому є їх спільною сумісною власністю. Пояснення відповідача відносно того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport придбані за його особисті кошти, тому є особистою приватною власністю відповідача, не підтверджуються матеріалами справи. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх пояснень, зустрічного позову по справі не заявлено, альтернативних варіантів поділу спільного майна подружжя не подано. З урахуванням встановлених обставин справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог про розподіл спільного майна подружжя, набутого за час перебування у шлюбі, у повному обсязі, як таких, що знайшли своє підтвердження в ході судового засідання. 

В апеляційній скарзі, яка надійшла 05.03.2021 до Дзержинського районного суду м. Харкова, ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права і закрити провадження у справі, стягнути з ОСОБА_2 на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 534,20 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом помилково було визнано право власності на грошове паєнакопичення на придбання будівельного об`єкту (квартири в Індії) К018Е71003 у висотній будівлі Е7 в Супертех Еко Вілідж квартира № 1003 у великій Нойда 201303, оскільки дана квартира не є об`єктом спільного майна подружжя. Вказує, що відсутні докази, що він придбав нерухоме майно в Індії. Судом не було встановлено джерело цивільних прав та обов`язків, які з`явилися у сторін у зв`язку із, нібито, придбанням об`єкту нерухомості на території Індії. Відсутній договір із забудовником, з якого можна було б встановити, що саме ОСОБА_7 є стороною договору. Також відсутні будь-які докази, які б свідчили взагалі про наявність об`єкту спільного майна подружжя на території Індії. Квартира АДРЕСА_5 , Башти: АДРЕСА_6 -прадин пін НОМЕР_2 в Індії придбана його матір`ю ОСОБА_8 за її власні кошти і не підлягає розподілу як сумісна власність подружжя у розумінні ст. 60 СК України. Ним була подана заява, в якій він просив суд врахувати, що спірні квартира АДРЕСА_7 і автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, були придбані за спільні кошти подружжя, а тому повинні бути поділені між подружжям відповідно до ст. 70 СК України та рішення Великої Палати Верховного Суду у справі №372/504/17 від 21.11.2018, яким встановлена абсолютна презумпція рівності часток у спільному майні подружжя, однак ця заява не була врахована судом. Суду зауважує, що позивачем не було надано допустимих та достовірних доказів щодо придбання ним квартири в Індії чи існування паєнакопичення на його ім`я. До матеріалів справи були надані копії якихось квитанцій про, начебто, сплачені ним грошові кошти, але судом не встановлено, кому вони видавалися і якою установою, не з`ясовано, де знаходяться оригінали цих квитанцій. Приватним нотаріусом ХМНО Кравченко С. В. завірено лише підпис перекладача, а не сам документ та правильність перекладу. Квитанції про грошові перекази не містять жодних відомостей, що саме відповідач перераховував гроші, оскільки в квитанції зазначено лише по батькові та ім`я платника. Лише за цією інформацією неможливо встановити особу платника. Також судом не було враховано, що на усіх квитанціях, які, начебто, видані компанією «Supertech Limited» не міститься жодних дат про перерахування грошей та їх отримання, коли відбувалося будівництво житлового комплексу і коли воно має завершитися. Вказує, що Кумар Аміт є нерезидентом України, у зв`язку з чим не має можливості відкривати банківські рахунки, робити грошові перекази з них на інші рахунки, тобто не може перераховувати в інші країни кошти на придбання житла чи робити паєнакопичення. Також він не перебував в Індії в той час, коли, начебто, були перераховані гроші. Окрім цього вказує, що як вбачається з матеріалів справи, відсутній протокол судового засідання від 05.02.2021, в день якого було ухвалено рішення у справі, що свідчить про упередженість суду. Факт відсутності протоколу або журналу судового унеможливлює встановити, яким чином суд першої інстанції досліджував матеріали справи та наявні в ній докази.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов 19.04.2021 до Харківського апеляційного суду, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

19.04.2021 до Харківського апеляційного суду разом з відзивом на апеляційну скаргу надійшло клопотання ОСОБА_2 про задоволення її клопотання від 24.01.2020 про звернення із судовим дорученням про витребування доказів до Міністерства права і юстиції Республіка Індія, в якому позивач ОСОБА_2 просила суд розглянути та задовольнити вказане клопотання (т.1 а.с. 162). 

06.10.2021 до Харківського апеляційного суду надійшло доповнення до клопотання про звернення із судовим дорученням, в якому позивач ОСОБА_2 просила суд розглянути та задовольнити клопотання про звернення із судовим дорученням від 24.01.2020 року, яке знаходиться на а.с. 61. Вказала, що паєнакопичення грошей на придбання квартири в Індії є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу згідно законодавства України (т.1 а.с. 252-253). 
Вказане клопотання позивача ОСОБА_2 Харківським апеляційним судом не розглядалося.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 05.08.2022 дана справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (т.2 а.с. 20).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.09.2022 (з урахуванням ухвали суду про виправлення описки) дана справа призначена до апеляційного розгляду на 07.06.2023 о 10-00 год, з повідомленням учасників справи (т.2 а.с. 21,22).

23.05.2023 до Полтавського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Пейчева К.П. надійшло доповнення до клопотання про звернення із судовим дорученням, в якому представник позивача просив суд розглянути та задовольнити клопотання про звернення із судовим дорученням від 24.01.2020, яке знаходиться на а.с. 61. Вказав, що паєнакопичення грошей на придбання квартири в Індії є спільним сумісним майном подружжя та підлягає поділу згідно законодавства України (т.2 а.с. 31). 

12.10.2023 до Полтавського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_2 – адвоката Пейчева К.П. надійшли доповнення та уточнення запитань для звернення із судовим дорученням, в якому представник позивача просить суд розглянути та задовольнити клопотання про звернення із судовим дорученням від 24.01.2020, яке знаходиться на а.с. 61, наведено перелік запитань. 

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 30.10.2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_9 – адвоката Пейчева К.П. про звернення із судовим дорученням для одержання доказів на підставі письмового запиту – задоволено. Звернутися із судовим дорученням до Міністерства права і юстиції Республіки Індія, зазначивши наступні дані: а) назву запитуваного органу: Міністерства права і юстиції Республіки Індія (Ministry of Law and Justice, 4th Floor, A-Wing, Shastri Bhawan New Delhi-110 001); b) суть справи, для якої потребується допомога: Справа № 638/15341/19 розглядається Полтавським апеляційним судом, Україна, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_10 про поділ спільного майна подружжя; c) імена, постійні адреси (місце проживання або місцеперебування), громадянство та рід діяльності сторін: позивач ОСОБА_2 , АДРЕСА_8 , громадянка України, менеджер. Відповідач Кумар Аміт, АДРЕСА_9 , громадянин Індії, безробітний; d) інформацію, необхідну для виконання запиту: витребувати у компанії Supertech Limited за адресою 1114, Хемкунт чамберз, 89, Неру Плейс, Нью-Делі – 110019 (1114, 11th floor, Hemkunt Chambers, 89, Nehru Place, New Delhi - 110019) наступну інформацію та підтверджуючі документи: 1. Чи надходили до компанії Supertech Limited грошові кошти (грошове паєнакопичення (гроші) від імені Кумар Аміта (Amit Kumar 1096578) для придбання будівельного об`єкту RO18E71003 у висотній будівлі Е7 в Супертех Еко Вілідж квартира АДРЕСА_4 у період з 2015 р. по 2018 р.; якщо надходили, то зазначити суми та дати платежів та загальну суму внеску (грошового паєнакопичення). 2. Чи надходили до компанії Supertech Limited грошові кошти (грошове паєнакопичення (гроші) від імені імені інших осіб (окрім ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 НОМЕР_3 )) у період з 2015 р. по 2018 р.; та які частки внесків на придбання квартири здійснені іншими особами поряд із ОСОБА_3 , в тому числі матір`ю ОСОБА_10 – ОСОБА_8 (Shobha Sinha 1102058). 3. Чи було здійснено ОСОБА_3 ( ОСОБА_11 НОМЕР_3 ) відчуження (переоформлення, продаж, дарування тощо) його внесків (грошового паєнакопичення (грошей) на придбання цієї квартири на користь інших осіб у період з 2015 року по сьогоднішній день, якщо так, то зазначити дату такого відчуження та загальну суму відчужених внесків і надати посвідчені копії документів, що підтверджують таке відчуження. 4. Чи було оформлено право власності на зазначену квартиру (її частку) як об`єкти нерухомості, за ОСОБА_3 (Amit Kumar 1096578) у період з 2018 р. по сьогоднішній день. Якщо так, то зазначитт дату набуття права власності на квартиру або її частку ОСОБА_3 (Amit Kumar 1096578) та яка вартість цієї частки. Яка загальна вартість усієї квартири. Надати посвідчені копії документів, що підтверджують таке оформлення. 5. Чи було здійснено ОСОБА_3 (Amit Kumar 1096578) відчуження (переоформлення, продаж, дарування тощо) права власності на зазначену квартиру як об`єкт нерухомості, на користь інших осіб, у період з 2018 р. по сьогоднішній день. Якщо так, то зазначити дату такого відчуження та загальну суму відчуження. Надати посвідчені копії документів, що підтверджують таке відчуження. Судове доручення направити для виконання до Міністерства юстиції України. Провадження у справі у зв`язку зі зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги – зупинити до надходження відповіді від компетентного органу за результатом виконання судового доручення (т.2 а.с. 47-51).

02.10.2025 до Полтавського апеляційного суду надійшов лист Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.09.2025 з додатками – документами, отриманими від Посольства України в Республіці Індія, стосовно доручення Полтавського апеляційного суду про проведення окремих процесуальних дій стосовно компанії Supertech Limited (т.2 а.с. 69-73).

Як вбачається із неофіційного перекладу із англійської мови, Судовий відділ Департаменту правових питань Міністерства права та юстиції Уряду Індії повернув документи з причини того, що Департамент надає правову допомогу Центральним органам у справах, що стосуються вручення повісток та повідомлень з-за кордону чи у зворотньому порядку. Оскільки зазначену повістку не було отримано безпосередньо від Центрального органу України, документи повертаються.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09.10.2025 відновлено провадження у справі, справа призначалася до судового розгяду на 24.11.2025, але за клопотанням представника ОСОБА_2 – адвоката Дьоми К.Г. була відкладена на 19.01.2026 (т.2 а.с. 78, 89).

У судове засідання апеляційного суду 19.01.2026 не з`явилися інші учасники справи, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 25.11.2025 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі до їх електронних кабінетів та поштовим зв`язком у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (т.2 а.с. 92-95 ), які були доставлені до електронних кабінетів та поштою. Згідно рекомендованого повідомлення судова повістка на ім`я ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_10 , яка вказана ним у заяві від 04.03.2020 (т.1 а.с. 70), повернулася до апеляційного суду без вручення з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т.2 а.с. 98). При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 09.10.2025 (про відновленнґ провадження у справі та призначення справи до апеляційного розгляду на 24.11.2025 о 10-20 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2001, який було розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 03.03.2020 (справа №638/10073/19).

Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 29.10.2019, діти подружжя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом із позивачем (т.1 а.с. 36).

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони придбали майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; грошові кошти (паєнакопичення), внесені на придбання будівельного об`єкту RO180E71003 у висотній будівлі Е7 в Супертех Еко Віліджі квартира АДРЕСА_4 (т.1 а.с. 13, 15, 33-34, 16-18). 

Згідно звіту про оцінку майна від 12.11.2019, ринкова вартість квартири за адресою: АДРЕСА_1 , складає 1 300 000,00 грн (т1 а.с. 35). 

Право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 07.05.2008, яке видане Дзержинською районною в м. Харкові радою V скликання (т.1 а.с. 13).

Згідно звіту про оцінку майна від 12.11.2019, ринкова вартість автомобіля марки Mitsubishi Pajero Sport 2.5 TD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 550 000,00 грн (т.1 а.с. 34). 

Право власності на автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 16.04.2015 та договору від 16.04.2015 (т.1 а.с. 14-15, 33-34).

Згідно наданих позивачем платіжних квитанцій за період з 23.09.2015 по 16.10.2018, від імені ОСОБА_10 були здійснені грошові платежі на придбання будівельного об`єкту RO180E71003 у висотній будівлі Е7 в Супертех Еко Віліджі квартира №1003 у Велика Нойда 201303. Загальна сума грошових коштів у гривні складає 2 865 684,00 грн (т.1 а.с. 37-54).
Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.
Засади шлюбу, а також особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, визначає СК України.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Перелічене майно придбано позивачем та відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі тому є їх спільною сумісною власністю.

Вказане узгоджується із розясненнями, викладеними в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами тощо

Згідно правової позиції, викладеної Верховним судом України у постанові від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя, який може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. 

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом спору є: у порядку поділу спільного майна подружжя визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки Mitsubishi, Pajero Sport 2.5 TD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2015; - визнати право власності за ОСОБА_3 на грошове паєнакопичення на придбання будівельного об`єкту (квартири в Індії) RO18E71003 у висотній будівлі Е7 в Супертех Еко Вілідж квартира АДРЕСА_4 .

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що майно: - квартира за адресою: АДРЕСА_1 ; - автомобіль марки Mitsubishi, Pajero Sport 2.5 TD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2015; - грошові паєнакопичення на придбання будівельного об`єкту (квартири в Індії) RO18E71003 у висотній будівлі Е7 в Супертех Еко Вілідж квартира АДРЕСА_4 , придбано позивачем та відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбі, тому є їх спільною сумісною власністю. Заперечення відповідача відносно того, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , та автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport придбані за його особисті кошти, тому є особистою приватною власністю відповідача, не підтверджуються матеріалами справи. Відповідач не надав суду жодного доказу на підтвердження цих обставин, зустрічного позову по справі ним не заявлено, альтернативних варіантів поділу спільного майна подружжя відповідачем не подано. 

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом першої інстанції, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2001, який рішенням суду від 03.03.2020 розірвано (т.1 а.с. 107-108).

Від шлюбу строни мають дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку ОСОБА_12 , , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 

Як правильно встановлено судом судом першої інстанції, у період шлюбу сторони придбали: 
- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про правл власності на нерухоме майно від 07.05.2008, яке видане Дзержинською районною в м. Харкові радою V скликання, власником якої значиться ОСОБА_1 (т.1 а.с. 13); 
- автомобіль марки Mitsubishi, Pajero Sport 2.5 TD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рік випуску 2015, згідно договору від 16.04.2015 та довідки – рахунку від 16.04.2014 (т.1 а.с. 14,15), власником якого значиться ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ від 16.04.2015 (т.1 а.с. 33-34); 
- грошові паєнакопичення на придбання будівельного об`єкту (квартири в Індії) RO18E71003 у висотній будівлі Е7 в Супертех Еко Вілідж квартира АДРЕСА_4 (т.1 а.с. 16-18).

На підтвердження фактичних обставин щодо придбання квартири в Індії за номером RO18E71003 у висотній будівлі Е7 в Супертех Еко Вілідж квартира № 1003 у Велика Нойда 201303, позивач ОСОБА_2 надала наступні письмові докази: у перекладі з англійської мови на українську мову лист компінії Супертех від 19.09.2018 на ім`я ОСОБА_13 , в якому зазначено: керівник ОСОБА_14 , головний спеціаліст АДРЕСА_11 , з приводу вказівки щодо формальності попереднього володіння будівельним об`єктом №RO18E71003 у висотній будівлі АДРЕСА_12 , в якому вказано, що «виділена Вам квартира за номером RO18E71003 у висотній будівлі Е7 нашої новобудови Eco Village-1 (Еко Вілладж-1) знаходиться на етапі перед здачею та фактичним володінням майном, відповідно необхідно виконати деякі формальності до того, як фактичне володіння буде належним чином Вам запропоновано». Компанія надає пільговий період у 15 днів, щоб сплатити всі заплановані внески та інші збори. Остаточне володіння майном буде представлено лише після остаточного дозволу від годовного офісу з цього приводу (т.1 а.с. 37-38).

Також позивачем ОСОБА_2 надано у перекладі з англійської мови на українську мову наступні платіжні квитанції: 
-№5025265 від 23.09.2015, згідно якої отримано від ОСОБА_13 за продаж квартири АДРЕСА_13 (т.1 а.с. 39-40).
-№5010865 від 27.07.2016, згідно якої отримано від ОСОБА_13 за продаж квартири АДРЕСА_14 - 146 045,00 рупій, ІСІСІ Банк (т.1 а.с. 41-42).
-№5037070 від 02.01.2016, згідно якої отримано від ОСОБА_13 за продаж квартири АДРЕСА_14 – 1 500 000,00 рупій, ІСІСІ Банк (т.1 а.с. 43-44).
-№5026192 від 30.09.2015, згідно якої отримано від ОСОБА_13 за продаж квартири АДРЕСА_14 - 518 645,00 рупій, ІСІСІ Банк (т.1 а.с. 45-46).
-№5043170 від 10.02.2016, згідно якої отримано від ОСОБА_13 за продаж квартири АДРЕСА_14 - 2 500 000,00 рупій, ІСІСІ Банк (т.1 а.с. 47-48).
-№5009493 від 10.10.2018, згідно якої отримано від ОСОБА_13 за продаж квартири АДРЕСА_15 00,00 рупій, Державний банк Індії (т.1 а.с. 49-50).
-№5009683 від 16.10.2018, згідно якої отримано від ОСОБА_13 за продаж квартири АДРЕСА_16 500,00 рупій, система проведення платежів в режимі реального часу (т.1 а.с. 51-52).
-№5009494 від 10.10.2018, згідно якої отримано від ОСОБА_13 за продаж квартири АДРЕСА_14 - 600 000,00 рупій, Державаний банк Індії (т.1 а.с. 53-54).

Таким чином, ОСОБА_7 , перебуваючи у шлюбі із ОСОБА_2 , на придбання квартири АДРЕСА_17 , протягом періоду з вересня 2016 по жовтень 2018 сплатив 6 544 190 рупій, що, як вказує позивач, за курсом НБУ на час проведення оплати всього склало 2 865 684,00 грн.

Відповідач ОСОБА_7 , заперечуючи факт придбання спірної квартири в Індії у шлюбі із ОСОБА_2 та посилаючись на те, що ця квартира була придбана його матір`ю за її власні кошти, а тому поділу не підлягає, не надав суду належних та допустимих доказів на спростування вищевказаних платіжних квитанцій, згідно яких ним особисто сплачувалися кошти для придбання квартири в Індії. Також відповідачем не надано доказів щодо походження цих коштів з інших джерел (грошові заощадження матері, її заробітна плата, інші її доходи тощо). 

Крім цього, як вбачається з попереднього акту оплати від 15.11.2018 (т.1 а.с. 17-18) та з листа компінії Супертех від 19.09.2018 на ім`я ОСОБА_13 , в них вказана ОСОБА_2 , що підтверджує факт придбання квартири в Індії ОСОБА_15 у шлюбі з ОСОБА_2 та в інтересах їх сім`ї.

Згідно ч. 1,2,4 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Надані позивачем ОСОБА_2 суду письмові докази відповідають вимогам вказаної норми ЦПК України.
Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що саме позивач ОСОБА_2 на підтвердження позовних вимог просила у порядку судового доручення витребувати докази через Міністерство права і юстиції Індії. 

Отже, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не спростував надані позивачем ОСОБА_2 письмові докази щодо придбання квартири в Індії, відповідач не посилається на їх недостовірність чи викрадення їх позивачем у відповідача, що вказує на те, що ці докази перебували саме у сім`ї сторін, тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про те, що надані докази є належними, допустимими та достовірними. 

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 
Статтею 368 Цивільного кодексу України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. 
Відповідно до статті 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
Згідно зі статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Відповідно до статті 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.
У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. 
Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.
У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна, хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує. 
Тобто, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом помилково було визнано право власності на грошове паєнакопичення на придбання будівельного об`єкту (квартири в Індії) К018Е71003 у висотній будівлі Е7 в Супертех Еко Вілідж квартира № 1003 у великій Нойда 201303, оскільки дана квартира не є об`єктом спільного майна подружжя, що не має жодних доказів, що відповідач придбав нерухоме майно в Індії, що судом не було встановлено джерело цивільних прав та обов`язків, які з`явилися у сторін у зв`язку із, нібито, придбанням об`єкту нерухомості на території Індії, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки вищевказані платіжні квитанції доводять факти здійснення оплати за придбання спірної квартири саме ОСОБА_15 під час шлюбу із ОСОБА_2 .

Доводи апеляційнлї скарги про те, що відсутній договір із забудовником, з якого можна було б встановити, що саме ОСОБА_7 є стороною договору, то ці доводи спростовуються попереднім актом оплати від 15.11.2018, зі змісту якого вбачається, що фінансові зобов`язання несе ОСОБА_7 (т.1 а.с. 17).

Доводи апеляційної скарги про те, що відсутні будь-які докази, які б свідчили взагалі про наявність об`єкту спільного майна подружжя на території Індії, що квартира АДРЕСА_5 , Башти: АДРЕСА_6 -прадин пін 203207303 в Індії придбана його матір`ю ОСОБА_8 за її власні кошти і не підлягає розподілу як сумісна власність подружжя у розумінні ст. 60 СК України, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки предметом спору є визнання за ОСОБА_3 права власності на грошові поєнакопичення (гроші) на придбання квартири в Індії, які були внесені останнім згідно платіжних квитанції у період часу з вересня 2016 по жовтень 2018. 

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачем була подана заява, в якій він просив врахувати, що спірні квартира АДРЕСА_7 і автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, були придбані за спільні кошти подружжя, а тому повинні бути поділені між подружжям відповідно до ст. 70 СК України та рішення Великої Палати Верховного Суду у справі №372/504/17 від 21.11.2018, яким встановлена абсолютна презумпція рівності часток у спільному майні подружжя, однак ця заява не була врахована судом, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не довів суду, що грошові паєнакопичення на придбання спірної квартири в Індії є його особистою власністю чи власністю його матері, а тому не підлягають поділу між подружжям.

Доводи апеляційнлї скарги про те, що позивачем не було надано допустимих та достовірних доказів щодо придбання ним квартири в Індії чи існування паєнакопичення на його ім`я, що до матеріалів справи були надані копії якихось квитанцій про, начебто, сплачені ним грошові кошти, але судом не встановлено, кому вони видавалися і якою установою, не з`ясовано, де знаходяться оригінали цих квитанцій, що приватним нотаріусом ХМНО Кравченко С. В. завірено лише підпис перекладача, а не сам документ та правильність перекладу, що квитанції про грошові перекази не містять жодних відомостей, що саме відповідач перераховував гроші, оскільки в квитанції зазначено лише по батькові та ім`я платника, що за цією інформацією неможливо встановити особу платника, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки переклад платіжних квитанцій здійснено з англійської мови на українську мову перекладачем, її підпис посвідчено приватним нотаріусом, особу перекладача встановлено, його дієздатність та кваліфікацію перевірено, що відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було враховано, що на усіх квитанціях, які, начебто, видані компанією «Supertech Limited», не міститься жодних дат про перерахування грошей та їх отримання, коли відбувалося будівництво житлового комплексу і коли воно має завершитися, то ці доводи спростовуються даними квитанцій, в яких вказано від кого надійшли кошти, в якому розмірі, через який банк. Факт незавершення будівництва квартири в Індії не впливає на вирішення спору, оскільки в цій частині предметом спору є визнання права власності на грошові паєнакопичення. Платіжні квитанції відповідачем не спростовані. Відповідач вказує, що він не перебував в Індії в той час, коли, начебто, були перераховані гроші, але доказів в цій частині суду не надав.

Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутній протокол судового засідання від 05.02.2021, в день якого було ухвалено рішення у справі, що свідчить про упередженість суду, то як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки секретаря судового засідання від 05.02.2021 у судове засідання сторони не з`явилися, тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (т.1 а.с. 117). 

Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
При ухваленні судового рішення, судом першої інстанції достатньо повно встановлені фактичні обставини справи та предмет спірних правовідносин, надана їм відповідна правова оцінка з правильним застосуванням норм матеріального права для вирішення спору по суті. 
Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_16 - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 19 січня 2026 року.
СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов