ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року	м. Одеса	Справа № 916/4552/24	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Л.В. Поліщук,
суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,
секретар судового засідання – І.С. Мисько,
за участю представників учасників справи:
СВК «Родина» - Ю.С. Овсепян
ТОВ «Мрія – Катранка» - О.В. Нестерова
Арбітражний керуючий – В.Д. Дарієнко
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» (вх.№4527/25 від 11.11.2025)
на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 (суддя Ю.А. Шаратов, м.Одеса, повну ухвалу складено 30.10.2025) 
у справі №916/4552/24
за заявою кредитора: Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина»
до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка»
про банкрутство,

В С Т А Н О В И В :
Коротка історія справи
У жовтні 2024 року Сільськогосподарський виробничий кооператив «Родина» звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія - Катранка».
Звертаючись із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія - Катранка», ініціюючий кредитор Сільськогосподарський виробничий кооператив «Родина» обґрунтовував свої вимоги невиконанням рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі №916/223/19 про стягнення 2212484,54 грн з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина», на виконання якого було видано наказ про примусове виконання цього рішення від 24.06.2019. Зазначені грошові вимоги виникли у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» договору поставки молочної сировини №10 від 01.01.2015.
До заяви про усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (вх. №37459/24 від 15.10.2024) додано заяву арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича (далі – Дарієнко В.Д.) про призначення його розпорядником майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка».
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.11.2024, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2025 та постановою Верховного Суду від 29.05.2025, серед іншого, відкрито провадження у справі №916/4552/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» (68141, Одеська обл., Татарбунарський р-н, с. Лиман (Лиманська с/р), вул. Радужна, 6, код ЄДРПОУ 42409359); визнано вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» у сумі 2212484,54 грн та витрати у сумі 102280,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору та авансування винагороди арбітражного керуючого; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» строком на 170 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 31.05.2013 № 284).
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 визнано грошові вимоги Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» у сумі 687252,16 грн та витрати в сумі 6056,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору. Встановлено наступну черговість задоволення вимог Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик»: 6056,00 грн – перша черга задоволення вимог кредиторів; 687252,16 грн – четверта черга задоволення вимог кредиторів.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 визнано грошові вимоги Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» у сумі 1273168,00 грн та витрати в сумі 6056,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору. Встановлено наступну черговість задоволення вимог Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова»: 6056,00 грн – перша черга задоволення вимог кредиторів; 1273168,00 грн – четверта черга задоволення вимог кредиторів.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 визнано грошові вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» у сумі 1779687,08 грн та витрати в сумі 4844,80 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору. Встановлено наступну черговість задоволення вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина»: 4844,80грн – перша черга задоволення вимог кредиторів; 1779687,08 грн – четверта черга задоволення вимог кредиторів.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 за результатами попереднього засідання визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення розпорядником майна боржника до реєстру вимог кредиторів. Вимоги першої черги: Сільськогосподарський виробничий кооператив «Родина» - 107124,80 грн; Приватне підприємство «Агрофірма Ташлик» - 6056,00 грн; Державне підприємство «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» - 6056,00 грн. Вимоги четвертої черги: Сільськогосподарське виробниче кооператив «Родина» - 3992171,62 грн; Приватне підприємство «Агрофірма Ташлик» - 687252,16 грн; Державне підприємство «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» - 1273168,00 грн.
Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги 
Не погодившись з ухвалою суду від 30.10.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу попереднього засідання від 30.10.2025 у справі №916/4552/24 скасувати та винести нове рішення, яким відмовити у визнанні вимог кредиторів, а саме: вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» у сумі 2212484,54 грн та витрати у сумі 102280,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору та авансування винагороди арбітражного керуючого, а також додаткових грошових вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» в розмірі 1779687,08 грн та витрати в сумі 4844,80 грн судового збору, грошових вимог Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» у сумі 1273168,00 грн та витрати в сумі 6056,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору, та грошових вимог Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» (68452, Одеська обл., Болградський р-н, с. Виноградівка, пров. Базарний, 2, код ЄДРПОУ 34922395) до Товариства з обмеженою відповідальністю Мрія – Катранка» (68141, Одеська обл., Татарбунарський р-н, с. Лиман (Лиманська с/р), вул. Радужна, 6, код ЄДРПОУ 42409359) у сумі 687252,16 грн та витрати в сумі 6056,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору, та вирішити питання про закриття провадження у справі про банкрутство.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:
-Державне підприємство «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» обґрунтувало наявність в нього вимоги тільки рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі №916/2872/18 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» 674051,86 грн заборгованості за поставлений товар та 10111,00 грн витрат зі сплати судового збору, а також наказом Господарського суду Одеської області від 24.05.2019 №916/2872/18. Разом із тим, право на пред`явлення вимоги до субсидіарного боржника виникає у кредитора тільки в разі відмови основного боржника від задоволення вимоги кредитора або неотримання від нього задоволення його вимоги, а тому належним та допустимим доказом наявності в кредитора права вимоги до субсидіарного боржника можуть бути лише відомості за результатами виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. Однак кредитор не надав суду належних та допустимих доказів наявності в нього права вимоги до субсидіарного боржника у зв`язку із відсутністю доказів незадоволення вимоги кредитора основним боржником;
-ті самі аргументи стосуються і кредиторської основної вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина», до якої також не додано доказів відмови основного боржника від задоволення вимог кредитора або незадоволення вимог в розумні строки, чого суд першої інстанції також не врахував та виніс незаконне та необґрунтоване рішення про визнання вимоги кредитора Сільськогосподарський виробничий кооператив «Родина», яке суперечить вимогам частини другої статті 619 Цивільного кодексу України;
-судом порушено вимоги частини другої статті 625, частин першої, четвертої статті 612, частини другої статті 619, частин першої, четвертої статті 613 Цивільного кодексу України при визнанні вимог кредиторів Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» та Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» зі стягнення інфляційних втрат та 3% річних до боржника, який є субсидіарним боржником, які фактично не пред`являлися до основного боржника;
-враховуючи, що суд виходив із того, що виділ вважається завершеним 13.06.2019, то вимоги кредитора Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» зі стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих з 22.05.2019 по 28.11.2024 та кредитора Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» зі стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих з 19.06.2019 по 14.10.2024, фактично є вимогами кредитора, які виникли після завершення виділу, а отже, не можуть бути пред`явлені субсидіарному боржнику, адже особа, яка створена шляхом виділу, не може нести субсидіарну відповідальність по всім вимогам юридичної особи, з якої вона виділена, які виникатимуть і після завершення виділу, оскільки тим самим втрачається сенс виділу як такого;
-щодо дати завершення виділу боржник наполягає на тому, що виділ боржника із Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» відбувся 18.07.2018, що підтверджується відповідним описом до реєстраційної дії. Суд посилається на дату завершення виділу 13.06.2019, що нібито встановлено рішенням у справі №916/1526/20, проте в матеріалах справи насправді немає рішення, яким би було встановлено ці обставини, які мають юридичне значення;
-судом не враховано, що рішенням учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» від 02.05.2020 було вирішено припинити товариство шляхом ліквідації, строк заявлення вимог кредиторів встановлено 2 місяці з моменту оприлюднення відповідного рішення. Відповідне рішення оприлюднено 05.05.2020, як вбачається із відповідного витягу. Тим самим, строк пред`явлення вимог кредиторів в межах ліквідації товариства за рішенням його учасника було до 05.07.2020. Натомість кредитори на власний ризик прийняли рішення не враховувати строки пред`явлення вимог кредиторів в процедурі самоліквідації, хоча були про них повідомлені належним чином. Всі вимоги кредиторів надійшли до суду після спливу відповідного строку пред`явлення вимог кредиторів,задоволенні не були, жоден із кредиторів не звернувся із позовом до ліквідаційної комісії, що є підставою вважати відповідні вимоги погашеними;
-Державне підприємство «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» не має зареєстрованого кабінету в Електронному суді, що є підставою для повернення його вимоги.
Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Апеляційну скаргу зареєстровано судом 11.11.2025 за вх.№4527/25.
Одночасно скаржником заявлено клопотання (вх.№4541/25 від 11.11.2025) про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11.11.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» (вх.№4541/25 від 11.11.2025) про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду залишено без розгляду, оскільки скаржником не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 30.10.2025. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 попереднього засідання у справі №916/4552/24. Встановлено учасникам справи строк до 28.11.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 попереднього засідання у справі №916/4552/24 призначено на 23.12.2025 об 11:30 год.
Цією ж ухвалою суду доручено Господарському суду Одеської області надіслати на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи №916/4552/24 в частині, яка стосується оскарження ухвали попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 30.10.2025.
24.11.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали оскарження ухвали.
25.11.2025 від арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. надійшло клопотання (вх.№4778/25 від 25.11.2025) про закриття апеляційного провадження у справі №916/4552/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» (вх.№4527/25 від 11.11.2025) на ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 у справі №916/4552/24, яке мотивоване тим, що скаржником порушено порядок оскарження судових рішень, постановлених за результатами проведення попереднього засідання, адже перегляд ухвали попереднього засідання щодо вимог конкретного кредитора є неможливою без втручання (перегляду) індивідуальної ухвали, якою і вирішено грошові вимоги такого кредитора.
01.12.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» надійшла заява, в якому заявник просив:
1.Повернутися на попередню стадію та вирішити питання про залишення апеляційної скарги без руху, надати апелянту строк на усунення недоліків апеляційної скарги для остаточного узгодження предмету оскарження, а саме, визначення ухвал суду, що оскаржуються, в прохальній частині апеляційної скарги.
2.В порядку усунення недоліку апеляційної скарги, вважати недоліки апеляційної скарги усунутими та прийняти до розгляду апеляційну скаргу з наступною прохальною частиною:«Ухвалу попереднього засідання від 30.10.2025 року у справі №916/4552/24, ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 року про визнання грошових вимог Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру Інституту виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова, ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 року, ухвалу Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 року та ухвалу 28.11.2024 року у справі про відкриття провадження у справі №916/4552/24 про визнання вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина», які в силу ч. 2 ст. КУзПБ окремому оскарженю від ухвали попереднього засідання від 30.10.2025 року у справі №916/4552/24 не підлягають, скасувати та винести нове рішення, яким відмовити у визнанні вимог кредиторів, а саме: вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» у сумі 2212484,54 грн та витрати у сумі 102280,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору та авансування винагороди арбітражного керуючого, а також додаткових грошових вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» в розмірі 1779687,08 грн та витрати в сумі 4844,80 грн судового збору, грошових вимог Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру Інституту виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова у сумі 1273168,00 грн та витрати в сумі 6056,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору, та грошових вимог Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» (68452, Одеська обл., Болградський р-н, с.Виноградівка, пров.Базарний, 2, код ЄДРПОУ 34922395) до Товариства з обмеженою відповідальністю Мрія - Катранка (68141, Одеська обл., Татарбунарський р-н, с. Лиман (Лиманська с/р), вул.Радужна, 6, код ЄДРПОУ 42409359) у сумі 687252,16 грн та витрати в сумі 6056,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору, та вирішити питання про закриття провадження у справі про банкрутство».
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 у задоволенні вимог, викладених у пункті 1 заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» (вх.№3928/25/Д2 від 01.12.2025), - відмовлено; вимоги, викладені у пункті 2 заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» (вх.№3928/25/Д2 від 01.12.2025), - залишено без розгляду.
У судовому засіданні 23.12.2025 протокольною ухвалою суду у задоволенні клопотання арбітражного керуючого про закриття провадження у справі відмовлено, оскільки Кодекс України з процедур банкрутства не містить заборони оскарження ухвали попереднього засідання без оскарження так званої «індивідуальної» ухвали, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 12.11.2024 у справі №903/534/23.
У судовому засіданні 23.12.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» підтримала доводи апеляційної та просила її задовольнити. Арбітражний керуючий та представник ініціюючого кредитора просили апеляційну скаргу залишити без задоволення з огляду на її безпідставність, а оскаржувану ухвалу суду – залишити без змін.
Інші учасники справи про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, проте участі не брали.
Приймаючи до уваги, що матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, а частиною дванадцятою статті 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представників Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова» та Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик», належним чином повідомлених про дату, час та місце проведення судового засідання.
За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши представника скаржника, арбітражного керуючого та представника ініціюючого кредитора, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного. 
Обставини справи
Щодо кредиторських вимог Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик»
Рішенням Господарського суду Сумської області від 13.06.2019 у справі №916/565/19 позовні вимоги Приватного підприємства «Агрофірма «Ташлик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» на користь Приватного підприємства «Агрофірма «Ташлик» 677096,16 грн заборгованості та 10156,44 грн витрат по сплаті судового збору.
10.07.2019 на виконання вищевказаного рішення Господарським судом Сумської області було видано відповідний наказ.
Грошові вимоги Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» у сумі 677096,16 грн ґрунтуються на підставі рішення Господарського суду Сумської області від 13.06.2019 у справі №916/565/19, яким стягнуто вказану суму з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» на користь Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик», та наказу про примусове виконання цього рішення від 10.07.2019.
Вищевказані грошові вимоги виникли у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» договору поставки молочної сировини №14 від 01.02.2016.
З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» створено шляхом виділу із Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод».
Запис до відомостей щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» про його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія-Катранка» внесено державним реєстратором 13.06.2019.
Зі змісту постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 у справі №916/1526/20, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21.12.2022, за заявою ініціюючого кредитора – Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дністровська» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» при виділі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» стало субсидіарним боржником стосовно основного боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод») за зобов`язаннями, що не увійшли до розподільчого балансу. Натомість, за зобов`язаннями, що увійшли до розподільчого балансу, основним боржником стає Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка», а субсидіарним – Товариство з обмеженою відповідальністю «Молокозавод».
Грошові вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина», Приватного підприємства «Агрофірма «Ташлик», Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» виникли до офіційної дати щодо завершення виділу (13.06.2019), у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду щодо правомірності заявлених кредиторами грошових вимог саме до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія-Катранка», як субсидіарного боржника, стосовно основного боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод») за зобов`язаннями, що не увійшли до розподільчого балансу.
12.09.2024 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від у справі №916/5208/23 задоволено апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина»; скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2024 у справі №916/5208/23; задоволено позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Голубенко О.М. та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка»; відмінено державну реєстрацію припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка», здійснену приватним нотаріусом Голубенко О.М. від 29.06.2022 (запис №1005491110012001792).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка», як юридичну особу, наразі не припинено.
07.01.2025 на адресу суду першої інстанції надійшло повідомлення арбітражного керуючого про результати розгляду грошових вимог від 07.01.2025 вих. № 02-4552/5 (вх. №495/25), в якому останній визнав заявлені Приватним підприємством «Агрофірма Ташлик» грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» в повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 визнано грошові вимоги Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» у сумі 687252,16 грн та витрати в сумі 6056,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору. Встановлено наступну черговість задоволення вимог Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик»: 6056,00 грн – перша черга задоволення вимог кредиторів; 687252,16 грн – четверта черга задоволення вимог кредиторів.
Ухвала суду мотивована тим, що:
-вимоги Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» не є погашеними відповідно до норм частини п`ятої статті 112 Цивільного кодексу України, оскільки цей кредитор не звертався до ліквідаційної комісії та йому не надсилалось повідомлення про відмову у визнанні його вимог;
-безспірність грошових вимог Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» в розмірі 687252,16 грн підтверджується рішенням Господарського суду Сумської області від 13.06.2019 у справі №916/565/19, яке набрало законної сили 10.07.2019;
-правонаступництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» підтверджується постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 у справі № 916/1526/20;
-з огляду на ухвалення Господарським судом Сумської області рішення, Приватним підприємством «Агрофірма Ташлик» вже було реалізовано своє право на звернення до суду до спливу строку позовної давності, і це право було захищено судовим рішенням Господарського суду Сумської області від 13.06.2019 у справі №916/565/19 за позовом до правопопередника боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод», на примусове виконання якого було видано наказ;
-13.06.2019 державним реєстратором внесено запис до відомостей щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» про його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка», отже, у цей день, 13.06.2019, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» виникла субсидіарна відповідальність перед кредитором на підставі норм частини третьої статті 109 Цивільного кодексу України;
-враховуючи обставини введення в Україні карантину та запровадження правового режиму воєнного стану, позовна давність, про застосування якої заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка», на момент звернення Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» до Господарського суду Одеської області із заявою з грошовими вимогами до боржника (27.12.2024) не сплинула.
Щодо кредиторських вимог Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова»
Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі №916/2872/18 позовні вимоги Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» про стягнення 674051,86 грн задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» на користь Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» 674051,86 грн заборгованості та 10111,00 грн витрат зі сплати судового збору.
24.05.2019 на виконання вищевказаного рішення Господарським судом Одеської області було видано відповідний наказ.
Грошові вимоги Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» у сумі 674051,86 грн грн ґрунтуються на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі №916/2872/18, яким стягнуто вказану суму з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» на користь даного державного підприємства, та наказу про примусове виконання цього рішення від 24.05.2019.
Вищевказані грошові вимоги виникли у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» договору поставки молочної сировини №1 від 05.01.2017.
У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання за рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі №916/2872/18, боржнику нараховані інфляційні втрати та 3 % річних на суму боргу (684162,86 грн). Інфляційні втрати та 3% річних нараховані з 22.05.2019 по 28.11.2024 (дата порушення справи про банкрутство) і становлять відповідно: 475635,21 грн - сума збитків від інфляції та 113369,93 грн - 3 % річних. Загальна сума грошових вимог (за результатами розрахунку) становить 1273168,00 грн.
З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» створено шляхом виділу із Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод».
Запис до відомостей щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» про його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія-Катранка» внесено державним реєстратором 13.06.2019.
Зі змісту постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 у справі №916/1526/20, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21.12.2022, за заявою ініціюючого кредитора – Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Дністровська» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» при виділі з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» стало субсидіарним боржником стосовно основного боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод») за зобов`язаннями, що не увійшли до розподільчого балансу. Натомість, за зобов`язаннями, що увійшли до розподільчого балансу, основним боржником стає Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка», а субсидіарним – Товариство з обмеженою відповідальністю «Молокозавод».
Грошові вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина», Приватного підприємства «Агрофірма «Ташлик», Державного підприємства «Дослідне господарство імені О.В. Суворова» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» виникли до офіційної дати щодо завершення виділу (13.06.2019), у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду щодо правомірності заявлених кредиторами грошових вимог саме до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія-Катранка», як субсидіарного боржника, стосовно основного боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод») за зобов`язаннями, що не увійшли до розподільчого балансу.
12.09.2024 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від у справі №916/5208/23 задоволено апеляційну скаргу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина»; скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 29.04.2024 у справі №916/5208/23; задоволено позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Голубенко О.М. та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка»; відмінено державну реєстрацію припинення юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка», здійснену приватним нотаріусом Голубенко О.М. від 29.06.2022 (запис №1005491110012001792).
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка», як юридичну особу, наразі не припинено.
07.01.2025 на адресу суду першої інстанції надійшло повідомлення арбітражного керуючого про результати розгляду грошових вимог від 07.01.2025 вих. № 02-4552/9 (вх.№399/25), в якому арбітражний керуючий визнав заявлені Державним підприємством «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова» грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» в повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 визнано грошові вимоги Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» у сумі 1273168,00 грн та витрати в сумі 6056,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору. Встановлено наступну черговість задоволення вимог Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова»: 6056,00 грн – перша черга задоволення вимог кредиторів; 1273168,00 грн – четверта черга задоволення вимог кредиторів.
Ухвала суду мотивована тим, що: 
-вимоги Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» не є погашеними відповідно до норм частини п`ятої статті 112 Цивільного кодексу України, оскільки цей кредитор не звертався до ліквідаційної комісії та йому не надсилалось повідомлення про відмову у визнанні його вимог;
-безспірність грошових вимог Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» підтверджується рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі №916/2872/18, яке набрало законної сили 23.04.2019; 
-правонаступництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» підтверджується постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 у справі № 916/1526/20;
-боржником не наведено жодних заперечень (контррозрахунків) щодо 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих кредитором на суму основної заборгованості;
-з огляду на ухвалення судового рішення, підприємством вже було реалізовано своє право на звернення до суду до спливу строку позовної давності, і це право було захищено відповідним судовим рішенням за позовом до правопопередника боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод», на примусове виконання якого було видано наказ;
-13.06.2019 державним реєстратором внесено запис до відомостей щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» про його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка», отже, у цей день, 13.06.2019, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» виникла субсидіарна відповідальність перед кредитором на підставі норм частини третьої статті 109 Цивільного кодексу України;
-враховуючи обставини введення в Україні карантину та запровадження правового режиму воєнного стану, позовна давність на момент звернення Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова» до Господарського суду Одеської області із заявою з грошовими вимогами до боржника (27.12.2024) не сплинула.
Щодо додаткових кредиторських вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина»
Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі №916/223/19 задоволено позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод»; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» заборгованість у сумі 2179787,72 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 32696,82 грн.
24.06.2019 місцевим господарським судом видано наказ на примусове виконання вищенаведеного судового рішення.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.11.2024 про відкриття провадження у справі №916/4552/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка», крім іншого, визнано вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» у сумі 2212484,54 грн та витрати у сумі 102280,00 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору та авансування винагороди арбітражного керуючого.
Заборгованість Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія-Катранка» у сумі 2212484,54 грн виникла у зв`язку з невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» зобов`язань відповідно до умов договору постачання молочної сировини №10 від 01.01.2015, яка підтверджена рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі №916/223/19 та яка не передавалась новоствореній внаслідок виділу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» юридичній особі - Товариству з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» за розподільчим балансом.
Тобто, як встановив суд першої інстанції, грошове зобов`язання згідно рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2019 у справі № 916/223/19 не виконувалось з 18.06.2019 (дата набрання законної сили рішення).
Додаткові грошові вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» складаються з інфляційних втрат за весь час прострочення боргу, а також трьох процентів річних від простроченої суми борги та становлять 1774842,28 грн, а саме:
1)інфляційні нарахування на суму боргу: відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний за період з 18.06.2019 (дата набрання чинності рішення суду) по 14.10.2024 (день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство) сплатити кредитору суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Судом першої інстанції перевірено правильність розрахунку та встановлено, що інфляційні втрати за період з 01.07.2019 по 14.10.2024 складають суму в розмірі 1421290,92 грн.
2)нарахування трьох процентів річних від простроченої суми: відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний за період з 18.06.2019 (дата набрання чинності рішення суду) по 14.10.2024 (день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство) сплатити кредитору суму боргу з урахуванням з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Судом першої інстанції правильність розрахунків та встановлено, що 3 % річних за період з 18.06.2019 по 14.10.2024 складають суму в розмірі 353551,36 грн.
07.01.2025 на адресу суду першої інстанції надійшло повідомлення арбітражного керуючого про результати розгляду грошових вимог від 07.01.2025 (вх. №437/25), в якому останній визнав заявлені Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Родина» додаткові грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» в повному обсязі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.09.2025 визнано грошові вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» у сумі 1779687,08 грн та витрати в сумі 4844,80 грн, понесені у зв`язку із сплатою судового збору. Встановлено наступну черговість задоволення вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина»: 4844,80грн – перша черга задоволення вимог кредиторів; 1779687,08 грн – четверта черга задоволення вимог кредиторів.
Ухвала мотивована тим, що:
-вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» не є погашеними відповідно до норм частини п`ятої статті 112 Цивільного кодексу України, оскільки цей кредитор не звертався до ліквідаційної комісії та йому не надсилалось повідомлення про відмову у визнанні його вимог;
-безспірність грошових вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» підтверджується рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2019, ухваленим у справі №916/223/19, яке набрало законної сили 18.06.2019;
-правонаступництво Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» підтверджується постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 у справі №916/1526/20;
-боржником не наведено жодних заперечень (контррозрахунків) щодо сум 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих кредитором на суму основної заборгованості;
-з огляду на ухвалення рішення Господарським судом Одеської області кооперативом вже було реалізовано своє право на звернення до суду до спливу строку позовної давності, і це право було захищено судовим рішенням від 22.04.2019 у справі №916/223/19 за позовом до правопопередника боржника – Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод», на примусове виконання якого було видано наказ;
-13.06.2019 державним реєстратором внесено запис до відомостей щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Молокозавод» про його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка», отже, у цей день, 13.06.2019, у Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» виникла субсидіарна відповідальність перед кредитором на підставі норм частини третьої статті 109 Цивільного кодексу України;
-враховуючи обставини введення в Україні карантину та запровадження правового режиму воєнного стану, позовна давність на момент звернення Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» до Господарського суду Одеської області із заявою з грошовими вимогами до боржника (25.12.2024 (вх. № 3-903/24 від 26.12.2024)) не сплинула.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 за результатами попереднього засідання визначено розмір та перелік усіх визнаних вимог для внесення розпорядником майна боржника до реєстру вимог кредиторів. Вимоги першої черги: Сільськогосподарський виробничий кооператив «Родина» - 107 124,80 грн; Приватне підприємство «Агрофірма Ташлик» - 6 056,00 грн; Державне підприємство «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» - 6 056,00 грн. Вимоги четвертої черги: Сільськогосподарське виробниче кооператив «Родина» - 3 992 171,62 грн; Приватне підприємство «Агрофірма Ташлик» - 687 252,16 грн; Державне підприємство «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В.Є. Таїрова» - 1 273 168,00 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції
Предметом апеляційного перегляду є ухвала попереднього засідання місцевого господарського суду (у частині визначення судом розміру та черговості задоволення визнаних вимог окремих кредиторів, що мають бути внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів) у справі про банкрутство.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
За змістом наведених у статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства термінів, що вживаються для цілей цього Кодексу:
-грошовим зобов`язанням (боргом) є зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України;
-боржником, серед іншого, є юридична особа, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав;
-кредитором, серед іншого, є юридична особа, яка має вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника;
-забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника;
-конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.
Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство юридичних осіб та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема, статтями 45, 46, 47 Кодексу України з процедур банкрутства.
Згідно з абзацом першим частини першої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.
За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення, може бути оскаржена у встановленому цим Кодексом порядку та є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів (абзаци четвертий та п`ятий частини шостої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства).
У попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна (абзац перший частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства).
За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання (абзац другий частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства).
За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, розмір, черговість задоволення кожної визнаної вимоги та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, у тому числі вимог кредиторів, які є заінтересованими стосовно боржника (абзаци четвертий та п`ятий частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства).
Отже, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог, суд, в силу наведених вище норм, має з`ясовувати правову природу таких вимог, надати правову оцінку доказам, поданим заявником на підтвердження його вимог до боржника, аргументам та запереченням боржника чи інших кредиторів щодо задоволення таких вимог, перевірити дійсність заявлених вимог, з урахуванням чого встановити наявність підстав для їх визнання чи відхилення (повністю або частково).
Поряд з цим, Південно-західний апеляційний господарський суд зауважує, що згідно усталеної практики Верховного Суду, заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги до боржника можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №916/4644/15, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.02.2019 у справі №908/710/18, від 02.06.2022 у справі №917/1384/20, від 30.11.2023 у справі №910/2423/23, від 01.02.2024 у справі №910/3835/22, від 29.02.2024 у справі №908/2586/22 та ін).
Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (постанова від 27.08.2020 у справі №911/2498/18, від 13.09.2022 у справі №904/6251/20).
Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України), допустимості (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України), достовірності (стаття 78 Господарського процесуального кодексу України) та вірогідності (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).
При цьому заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.
Верховний Суд неодноразово зауважував на тому, що у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.
Також Верховний Суд наголошує на тому, що у питанні порядку розгляду кредиторських вимог у справі про банкрутство судам варто враховувати, що законодавець, визначаючи попереднє засідання суду як етап процедури розпорядження майном, передбачає, що таке засідання має свою тривалість та може проводитися у декількох судових засіданнях, під час яких здійснюється аналіз заявлених вимог кредиторів.
Тобто, кількість кредиторів та різний обсяг їхніх вимог впливають на тривалість попереднього засідання, яке може бути більшим одного дня, та зумовлює доцільність розгляду заяв (вимог) кредиторів з винесенням відносно кожної такої вимоги індивідуальної (окремої, самостійної) ухвали щодо результатів її задоволення.
Мотиви, за якими суд дійшов висновку про визнання вимог кредиторів у тому чи іншому розмірі, чи про відмову у їх визнанні, можуть бути відображені як в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, так і в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів (за підсумками попереднього судового засідання). При цьому, мотиви прийнятого рішення щодо розміру вимог кредиторів можуть бути наведені в індивідуальній (самостійній, окремій) ухвалі, а в ухвалі за результатами розгляду вимог усіх кредиторів мотиви можуть бути не відображеними, однак в такій ухвалі повинно міститися посилання на ухвалу щодо розгляду вимог кожного конкретного кредитора.
Подібна правова позиція викладена у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 915/535/17, постановах Верховного Суду від 03.08.2022 у справі № 904/5314/20, від 17.09.2024 у справі № 904/1266/23.
Частиною третьою статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що ухвала господарського суду, постановлена за результатами попереднього засідання, може бути оскаржена стороною у справі про банкрутство лише в частині конкретних вимог кредиторів.
Отже, ухвала за результатами розгляду вимог окремого кредитора не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання, у відповідній частині (в частині конкретних вимог кредиторів) в силу прямої вимоги закону, а вказівка про такий порядок оскарження в абзаці другому частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства є тим винятком із загального правила оскарження судових рішень/ухвал у справі про банкрутство, що передбачено частиною другої статті 9 цього Кодексу та пунктом 17 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України (такі ж правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 914/791/23, від 15.04.2024 у справі №903/780/22 та ін.).
У справі, що розглядається, мотиви, з яких суд першої інстанції дійшов висновку про визнання кредиторських вимог Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова», Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» та додаткових кредиторських вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина», відображено в індивідуальних ухвалах від 11.09.2025 (які в силу вищенаведених вимог частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства не підлягають оскарженню окремо від ухвали господарського суду попереднього засідання), а в ухвалі від 30.10.2025, постановленій за підсумками попереднього засідання у цій справі, міститься лише посилання на ухвали від 11.09.2025 про розгляд індивідуальних вимог.
Тобто, розгляд заяв Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова», Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» та Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» з грошовими вимогами до боржника по суті та їх визнання було здійснено Господарським судом Одеської області індивідуальними (окремими, самостійними) ухвалами від 11.09.2025, а не ухвалою за результатами попереднього засідання від 30.10.2025, у якій лише зазначено про визнання грошових вимог за індивідуальними ухвалами.
Втім, заявником (Товариством з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка») оскаржувалася в апеляційному порядку лише ухвала, постановлена місцевим господарським судом за результатами попереднього засідання від 30.10.2025, якою, як зазначено вище, не розглядалися та не визнавалися грошові вимоги Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова», Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» та додаткові грошові вимоги Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина».
Так, зі змісту ухвали попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 в частині, що стосується грошових вимог кредиторів до боржника, слідує, що суд першої інстанції, керуючись приписами абзаців четвертого та п`ятого частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства, зазначив розмір та черговість задоволення вимог кредиторів, які підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів та які попередньо були розглянуті та визнані цим судом індивідуальними ухвалами від 11.09.2025 окремо щодо кожного кредитора.
Отже, без одночасного оскарження в апеляційному порядку індивідуальних ухвал від 11.09.2025, які постановлені за результатом розгляду по суті заяв окремих кредиторів та якими визнані грошові вимоги цих кредиторів, із ухвалою попереднього засідання суду в частині визначення розміру та черговості задоволення вимог зазначених кредиторів й зобов`язання розпорядника майна щодо внесення таких вимог до реєстру вимог кредиторів (що відповідає визначеному абзацом другим частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства порядку), дослідження судом апеляційної інстанції обґрунтованості кредиторських вимог Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова», Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» та додаткових кредиторських вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина» було б таким, що не узгоджується з принципом диспозитивності господарського судочинства.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскільки індивідуальні ухвали Господарського суду Одеської області від 11.09.2025, постановлені за результатами розгляду по суті заяв з грошовими вимогами Державного підприємства «Дослідне господарство «Ялпуг» Національного наукового центру «Інститут виноградарства і виноробства імені В. Є. Таїрова», Приватного підприємства «Агрофірма Ташлик» та Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Родина», не оскаржувалися заявником в апеляційному порядку, то відсутні підстави для скасування ухвали попереднього засідання місцевого господарського суду від 30.10.2025 в частині зазначення розміру та черговості задоволення вимог вказаних кредиторів, які підлягають внесенню розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.
Висновки суду апеляційної інстанції
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів, та не доводять неправильність чи незаконність судового рішення, прийнятого судом першої інстанції, з огляду на що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 269-271, 276, 281-284 ГПК України, 
Південно-західний апеляційний господарський суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія – Катранка» (вх.№4527/25 від 11.11.2025) залишити без задоволення.
Ухвалу попереднього засідання Господарського суду Одеської області від 30.10.2025 у справі №916/4552/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України та статтею 9 Кодексу України з процедур банкрутства.
Повну постанову складено 24.12.2025.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран