Справа № 276/206/21 
Провадження по справі№ 1-кп/276/4/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 січня 2026 року с-ще Хорошів
Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження № 12020060140000276 відносно 
ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Коростень Коростенського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, немаючого на утриманні інших осіб, раніше судимого - вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 07.10.2015 за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 днів позбавлення волі, 12.01.2018 звільнений з Коростенської виправної колонії №71 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень,  передбачених ч.1 ст. 162 та ч.3 ст.185 КК України, 
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , був засуджений 19.06.2015 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 днів позбавлення волі. 12.01.2018 ОСОБА_4 звільнений з Коростенської виправної колонії №71 по відбуттю строку покарання, однак після відбуття покарання останній на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний, корисливий злочин за наступних обставин.
Так, 28.06.2020 близько 17 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який перебував поблизу будинку по АДРЕСА_2 , в порушення конституційного права на недоторканість житла особи, що передбачене ст. 30 Конституції України, виник протиправний умисел, направлений на порушення права на недоторканість житла ОСОБА_6 за вказаною адресою, належного останній.
У вказаний день, час та місці, реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , в порушення ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду, всупереч волі володільця, без його дозволу та відома, а також відсутності визначених законом підстав, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, через незачинену хвіртку проник до середини подвір`я вказаного домоволодіння, де за допомогою сили рук відчинив навісний замок вхідних дверей підсобного приміщення сараю, після чого, проник до його середини, чим порушив особисті права ОСОБА_6 , передбачені ст. 30 Конституції України, якою закріплено право на недоторканість житла.
Повторно, 11.11.2020 року близько 22 год. 00 хв. у ОСОБА_4 поблизу домоволодіння по АДРЕСА_3 , в порушення конституційного права на недоторканість житла особи, що передбачене ст. 30 Конституції України, виник протиправний умисел, направлений на порушення права на недоторканість житла ОСОБА_7 за вказаною адресою, належного останньому.
У вказаний день, час та місці, реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , в порушення ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду, всупереч волі володільця, без його дозволу та відома, а також відсутності визначених законом підстав, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, через незачинену хвіртку, проник до подвір`я домоволодіння, після чого, шляхом за допомогою сили рук відчинив вікно гаражного приміщення, після чого через утворений отвір проник до середини приміщення, чим порушив особисті права ОСОБА_7 , передбачені ст. ЗО Конституції України, якою закріплено право на недоторканість житла.
Повторно, в 20.11.2020 року близько 23 год. 00 хв. у ОСОБА_4 поблизу домоволодіння по АДРЕСА_4 , в порушення конституційного права на недоторканість житла особи, що передбачене ст. 30 Конституції України, виник протиправний умисел, направлений на порушення права на недоторканість житла ОСОБА_8 за вказаною адресою, належного останній.
У вказаний день, час та місці, реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , в порушення ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду, всупереч волі володільця, без його дозволу та відома, а також відсутності визначених законом підстав, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, відкриття металевої штаби на вхідній хвіртці, проник до подвір`я домоволодіння, чим порушив особисті права ОСОБА_8 , передбачені ст. 30 Конституції України, якою закріплено право на недоторканість житла.
Повторно, в 20.01.2021 року близько 23 год. 00 хв. у ОСОБА_4 поблизу домоволодіння по АДРЕСА_3 , в порушення конституційного права на недоторканість житла особи, що передбачене ст. 30 Конституції України, виник протиправний умисел, направлений на порушення права на недоторканість житла ОСОБА_7 за вказаною адресою, належного останньому.
У вказаний день, час та місці, реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , в порушення ст. 30 Конституції України, яка гарантує кожному недоторканість житла та не допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду, всупереч волі володільця, без його дозволу та відома, а також відсутності визначених законом підстав, усвідомлюючи суспільну небезпеку та протиправність своїх дій, через незачинену хвіртку, проник до подвір`я домоволодіння, після чого, через незачинені дівері проник до середини приміщення хліва, чим порушив особисті права ОСОБА_7 , передбачені ст. 30 Конституції України, якою закріплено право на недоторканість житла.
Крім того, 23.11.2020 близько 23 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна із території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_7 .
Так, у вказаний день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені власником та іншими особами, через незачинену фіртку проник до середини подвір`я вказаного домоволодіння, та після чого, шляхом відтискання металевого засуву проник до середини приміщення літньої кухні.
Перебуваючи в середині приміщення літньої кухні даного домоволодіння по АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 за допомогою сили рук зірвав та викрав двохкомфорочну чавунну плиту розміром 120* 100, вартістю 326 грн.
Продовжуючи свій умисел направлений на таємне викрадення чужою майна ОСОБА_4 підійшов до господарського приміщення, та через незачинені двері потрапив до середини.
Перебуваючи в середині господарського приміщення ОСОБА_4 побачив та викрав два чавунних радіатора опалення на вісім секцій, вартістю 2012 грн.
В подальшому, вищевказані речі ОСОБА_4 за допомогою сили рук виніс за територію вказаного домоволодіння, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, а саме: два чавунних радіатора опалення виніс до будинку за адресою АДРЕСА_5 , де заховав до моменту їх виявлення та вилучення працівниками поліції, двохкомфорочну плиту втратив та місцезнаходження невідомо.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 2338 грн. 00 коп.
Повторно, 26.11.2020 близько 23 год. 00 хв. у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна із території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_9 .
Так, у вказаний день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені власником та іншими особами, через незачинену фіртку проник до середини подвір' я вказаного домоволодіння, де за допомогою сил рук відчинив вікно гаражного приміщення, після чого, проник до його середини.
Перебуваючи в середині гаражного приміщення даного домоволодіння по АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 викрав бензопилу марки «STIHL» вартістю 3299 грн та з викраденим майном ОСОБА_10 покинув місце злочину.
Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, а саме бензопилою марки «STIHL» користувався до моменту його виявлення та вилучення працівниками поліції.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 3299 грн. 00 коп.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, зазначених в обвинувальному акті, визнав повністю, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органом досудового розслідування. Підтвердив всі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, запевнив суд що в подальшому подібних дій вчиняти не буде, просив не карати суворо та врахувати його стан здоров`я. 
Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорював обставини вчинення ним кримінальних правопорушень, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до суду направили заяви про розгляд справи без їх участі, щодо міри покарання покладаються на розсуд суду.
Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно кримінальні правопорушення, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, а тому суд обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого.
Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин, наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень встановленою та доведеною, і його дії кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинені повторно, поєднані з проникненням в інше приміщення; а також за ч.1 ст. 162 КК України, як умисні дії, які виразились у незаконному проникненні до іншого володіння особи.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, відноситься до категорії проступків.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, разом з цим, критично ставиться до вчинених ним діянь, має захворювання та потребує лікування. 
Враховуючи наведені вище обставини, дані про особу обвинуваченого, з урахуванням думки прокурора, позиції потерпілих, які не наполягають на суворому покаранні, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому призначає йому покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України – у виді позбавлення волі, за ч.1 ст. 162 КК України – обмеження волі, в мінімальних межах санкцій. На підставі ч.1 ст. 70 КК України покарання за вказаними статтями суд визначає шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим – у виді позбавлення волі.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України підлягає врахуванню вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2025, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, що повністю не виконано на даний час, а тому суд остаточно призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі шляхом часткового складання призначених покарань із застосуванням положень ч.1 ст. 72 КК України, перевівши покарання у виді пробаційного нагляду в позбавлення волі, виходячи зі співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду. 
Також, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України та ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, що призначене ОСОБА_4 вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2025 та не виконано, підлягає самостійному виконанню.
Крім того, зважаючи на те, що до обвинуваченого застосовувався запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ухвали Хорошівського районного суду Житомирської області від 21.08.2025, який у подальшому неодноразово продовжувався, а тому на підставі ч.5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню у строк покарання ОСОБА_4 за цим вироком строк його попереднього ув`язнення, починаючи з 21 серпня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.
При цьому, суд не вбачає підстав для зміни чи скасування обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, але не довше ніж на два місяці, враховуючи особу обвинуваченого, а також наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено, арешт не накладався, процесуальні витрати відсутні, а тому зазначені питання судом не вирішуються.
Керуючись ст. 349, 368, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.162 та ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання:
за ч.1 ст.162 КК України - у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2025 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки і 3 (три) місяці. 
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України та ч. 3 ст. 72 КК України, покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, яке призначене ОСОБА_4 вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28.02.2025, виконувати самостійно.
Початок строку покарання у виді позбавлення волі рахувати з дня набрання вироком законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 21 серпня 2025 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку день за день.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою, але не довше ніж на два місяці з дня ухвалення вироку, тобто до 21 березня 2026 року.
Речові докази : дитячий чотирьохколісний велосипед фіолетового кольору марки ТОТЕМ – який передано потерпілій ОСОБА_8 - залишити їй за належністю; два восьмисекційних радіатори опалення, металеву чорну лебідку, металеву каністру червоного кольору ємкістю 20 літрів, які передано потерпілому ОСОБА_7 - залишити йому за належністю; бензопилу марки «STIHL»  біло-оранжевого кольору з чорними вставками, яку передано потерпілому ОСОБА_9 - залишити йому за належністю; велосипед жіночого типу червоного кольору марки «AIST», номера рами – НОМЕР_1 , який передано під розписку потерпілій ОСОБА_6 - залишити їй за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Хорошівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий судя: ОСОБА_1