Справа № 139/503/25 

ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , 
за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
прокурора ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_5 , 
його захисника ОСОБА_6 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селище Муровані Курилівці у приміщенні суду кримінальне провадження №12024020160000363 відносно  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Курашівці Мурованокуриловецького району Вінницької області, громадянина України, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено і діяв на момент вчинення кримінального правопорушення відповідно до Указу Президента України від 6 травня 2024 року №271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №65/2022 та Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 06.05.2024 №272/2024 на території України оголошено загальну мобілізацію.
ОСОБА_5 , перебуваючи на військовому обліку в першому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи відповідно до висновку військово-лікарської комісії від 17.07.2024 №675/130 придатним за станом здоров`я до військової служби, не має передбачених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Так, 18.07.2024 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 під особистий підпис отримав повістку з вимогою з`явитись 19.07.2024 на 06 годину 00 хвилин до збірного пункту, який знаходиться на території ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою призову по мобілізації в 235 навчальний центр Миколаївської області.
У подальшому, не маючи на те поважних причин, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого протиправного діяння та реалізовуючи свій умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_5 19.07.2024 на 06:00 годину до збірного пункту, який розташований на території ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 , не з`явився.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.336 КК України, як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення ним злочину, пояснивши, що 17 липня 2024 року він пройшов ВЛК та був визнаний придатним до військової служби, йому одразу була вручена бойова повістка. Після отримання повістки він поїхав в м. Вінницю забрати свідоцтво про народження. Під час перебування у м.Вінниці він відчув погіршення самопочуття та звернувся до медичного закладу. Йому було запропоновано госпіталізацію, однак він відмовився, оскільки, за поясненнями медичних працівників, у лікарні перебувала значна кількість військовослужбовців і не було вільних місць. Після цього поїхав додому. Через декілька днів він впав та отримав струс головного мозку, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні 10 днів. Після виписки до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`являвся, про причини неявки не повідомляв. Займався оформлюванням документів для отримання відстрочки від призову. Згодом він поїхав до м. Вінниці для придбання ліків для матері. На автовокзалі його зупинили поліцейські, доставили до Могилів-Подільського районного відділу поліції, а наступного дня – до суду, де щодо нього було обрано запобіжний захід. Вказав, що постійно проживає разом з матір`ю ОСОБА_7 , 1939 року народження та здійснює за нею догляд. На даний час він має відстрочку, строк дії якої до 20.11.2026 року, з можливістю продовження. 
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 , зазначила, що обвинувачений визнає свою провину, із правовою кваліфікацією дій обвинуваченого погоджується, просила призначити її підзахисному покарання із застосуванням статті 75 КК України, оскільки останній визнає вину, здійснює догляд за хворою матір`ю та має діючу відстрочку від мобілізації за п.9 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». При цьому зазначила, що її підзахисний є єдиною особою, що може та за законом зобов`язаний здійснювати догляд. В ході судового розгляду справи здійснив перерахування грошових коштів на загальну суму 60000 грн на підтримку ЗСУ. 
Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю та об`єктивно підтверджується показами свідка.
Зокрема, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 - старший офіцер ІНФОРМАЦІЯ_4 суду показав, що він 18.07.2024 був присутній під час вручення бойової повістки обвинуваченому. Вручення відбулося в кабінеті №9 1-шого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 . Обвинувачений отримав повістку та підписав її, але не з`явився у ТЦК та СП у визначений час - 19.07.2024 року. Відстрочок від призову ОСОБА_5 не мав. Чи писав заяви про причини неявки йому не відомо. 
Крім показів свідка, вина ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення також підтверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, зокрема: 
- копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 (а.к.п.82), з якої вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є громадянином України.
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження №12024020160000363 від 05.08.2024 за фактом ухилення від призову під час мобілізації громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості до ЄРДР внесено за ст. 336 КК України (а.к.п.71);
- рапортом інспектора-чергового Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 від 05.08.2024 року, про надходження звернення від начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 із приводу того, що гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с.Курашівці Могилів-Подільського району будучи відповідно до висновку ВЛК від 17.07.2024 року придатним за станом здоров`я до військової служби, отримавши повістку про прибуття 19.07.2024 року до збірного пункту на територію ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою призову по мобілізації, не прибув у вказаний у повістці день та час до першого відділу, не надавши будь-яких пояснень (а.к.п.72);
- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 01.08.2024 №1974 «ІІ», відповідно до якого начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковник ОСОБА_11 звернувся до поліції з проханням порушити щодо ОСОБА_5 кримінальне провадження за ст.336 КК України (а.к.п.73);
- довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 від 17.07.2024 за №675/130, відповідно до якої сержант запасу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , придатний до військової служби (а.к.п.74); 
- розпискою, згідно якої 18.07.2024 ОСОБА_5 особисто отримав повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_7 , 115 на 06:00 год., 19.07.2024 року (а.к.п.75); 
- копією журналу видачі повісток на призов до лав Збройних Сил України під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_5 значиться під порядковим №117, як такий, що отримав повістку 17.07.2024 (а.к.п.76); 
- обліковою карткою до військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 від 17.07.2024 (а.к.п.77); 
- карткою обстеження та медичного огляду №675/130 від 17.07.2024 року (а.к.п.79-80), з якої вбачається, що ОСОБА_5 на підставі статті 13 в, 52 в, графи ІІ придатний до військової служби;
Окрім доказів сторони обвинувачення, судом також були досліджені та перевірені докази, надані стороною захисту, які на думку сторони захисту, мають значення для правильного вирішення справи. Зокрема, Консультативний висновок КНП «Вінницька міська клінічна лікарня №1», згідно з яким обвинувачений ОСОБА_5 18.07.2024 року звертався за медичною допомогою до лікаря-консультанта ОСОБА_12 , йому було встановлено діагноз L50.9 – кропив`янка неуточнена, а також міститься рекомендація щодо можливості госпіталізації у разі погіршення стану здоров`я (а.к.п.145); 
- виписка з медичної документації стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення №10746, з якої вбачається, що ОСОБА_5 у період з 20.07.2024 по 01.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: струс головного мозку (а.к.п. 146-147);
- консультативний висновок спеціаліста від 25.04.2025 року, згідно з яким обвинуваченому встановлено діагнози К21.0 ГЕРХ:рефлюкс-езофагіт; К30 Шлункова диспепсія. Недосліджена, НР- негативно; К76.8кіста печінки, Е80.4 Синдром Жільбера, К58.9СПК. змішаний варіант, а також додані до нього медичні документи (а.к.п.148-152); 
- довідка №2303/7 від 18.06.2025 року, видана ОСОБА_5 , відповідно до якої йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п.9 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку із здійсненням постійного догляду за хворою матір`ю, яка за висновками лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього догляду (а.к.п.153);
- витяг з електронного військово-облікового документа (Резерв +), відповідно до якого ОСОБА_5 перебуває на військовому обліку та має чинну відстрочку від призову на військову службу строком до 20.11.2026 року (а.к.п.158);
- копія свідоцтва про народження обвинуваченого (а.к.п. 159), довідка №281, видана Мурованокуриловецькою ЛКК при КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги Мурованокуриловецької селищної ради, Могилів-Подільського району, Вінницької області від 12 червня 2025 року щодо стану здоров`я матері обвинуваченого - ОСОБА_7 , 1939 року народження, відповідно до якої остання за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.к.п.160), а також акт про встановлення факту здійснення обвинуваченим постійного догляду від 17 листопада 2025 року (а.к.п.161-162); квитанція про здійснення добровільного грошового внеску на користь Міністерства оборони України як допомоги Збройним Силам України на суму 60000 гривень (а.к.п.156).
Вищенаведені докази, досліджені в судовому засіданні, оцінені судом як належні та допустимі, містять інформацію щодо предмету доказування у даному кримінальному провадженні.
Недопустимості доказів відповідно до вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень прав та свобод людини, визначених ст. 87 КПК України, судом також не встановлено. Досліджені в судовому засіданні докази узгоджуються між собою та не викликають сумнівів у суду. Порушень вимог КПК України, спроможних спростувати висновки суду при розгляді справи, не встановлено.
Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.
Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, тобто коли військовозобов`язаний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.
Отже, дії особи матимуть склад злочину, передбаченого ст. 336 КК України, у разі якщо вона під час мобілізації на особливий період відмовилась отримати повістку про виклик до ТЦК та СП для подальшого направлення для проходження військової служби, або отримавши повістку, без визначених законом поважних причин, не з`явилася у зазначені у цій повістці місце та строк до збірного пункту ТЦК та СП. Тож, основними елементами об`єктивної і суб`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення є саме факт наявності такої повістки та наслідок у вигляді невиконання зазначених у ній приписів, шо узгоджується з позицією ККС ВС, викладеній у постанові від 13 лютого 2025 року у справі № 168/1083/23.
Обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував факт отримання 18.07.2024 року бойової повістки, свій підпис на ній, за якою йому необхідно було з`явитися до збірного пункту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - 19.07.2024 року на 06 годину 00 хвилин, що ним не було виконано. 
При цьому, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 про неявку до РТЦК та СП 19.07.2024 у зв`язку з погіршенням стану здоров`я суд оцінює критично, оскільки з консультативного висновку лікаря – консультанта ОСОБА_12 , вбачається, що 18.07.2024 він звертався за медичною допомогою зі скаргами на різке погіршення загального стану, задишку, відчуття здавлення в горлі, висипку, виражений свірбіж, йому було встановлено діагноз: «кропив`янка неуточнена», при цьому йому була надана лише рекомендація щодо можливості госпіталізації у разі погіршення стану. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів його фактичної госпіталізації чи такого погіршення стану здоров`я, яке об`єктивно унеможливлювало б явку до РТЦК та СП 19.07.2024. 
Крім того, обвинувачений, достовірно знаючи про обов`язок з`явитися до збірного пункту у визначений час, не повідомив РТЦК та СП про причини неявки та не вжив жодних заходів для узгодження своєї неявки або підтвердження неможливості прибуття, що свідчить про його свідоме ігнорування покладеного на нього обов`язку. 
Таким чином, сукупність наведених доказів поза розумним сумнівом підтверджує, що ОСОБА_5 , маючи реальну можливість виконати обов`язок щодо явки за бойовою повісткою та усвідомлюючи правові наслідки неявки 19.07.2024 року без поважних причин не прибув у вказаний у повістці час до місця призову під час мобілізації, тобто 19.07.2024 року ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а тому ці його дії кваліфікує за ст. 336 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд ураховує, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, посягає на встановлений порядок комплектування Збройних Сил України та в умовах воєнного стану й збройної агресії проти України становить підвищену суспільну небезпеку, оскільки безпосередньо пов`язане з виконанням громадянами конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни. За таких умов призначене покарання має забезпечувати не лише кару, а й загально-превентивний ефект, спрямований на запобігання вчиненню аналогічних кримінальних правопорушень.
Разом з тим, відповідно до вимог кримінального закону, суд при призначенні покарання зобов`язаний враховувати не лише характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а й дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також можливість досягнення мети покарання без ізоляції особи від суспільства.
Судом установлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий (а.к.п.84), до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, фактично проживає з мамою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.к.п.128), за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався (а.к.п.129), надав добровільну матеріальну допомогу на потреби Збройних Сил України (а.к.п.156), а також здійснює постійний догляд за хворою матір`ю, яка за віком та станом здоров`я потребує сторонньої допомоги (а.к.п.161).
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, яке виражається у повному визнанні винуватості в обсязі обвинувачення, негативному ставленні до скоєного, здійснення добровільної матеріальної допомоги на потреби Збройних Сил України у сумі 60000,00 гривень, а також здійснення постійного догляду за хворою матір`ю. 
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 368 КПК України, суд при ухваленні вироку бере до уваги досудову доповідь уповноваженого органу з питань пробації. Із досудової доповіді вбачається, що за результатами оцінки ризиків повторного вчинення кримінального правопорушення та з урахуванням соціально-психологічної характеристики ОСОБА_5 орган пробації дійшов висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання. Зазначений висновок суд оцінює у сукупності з іншими встановленими обставинами кримінального провадження.
З урахуванням ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, обставин справи, вимог закону та передбачених санкцією ст. 336 КК України меж покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а також думки прокурора, який просив призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, суд доходить висновку, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.
Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, за відсутності встановлених законом заборон, суд, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, може дійти висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та прийняти рішення про звільнення від його відбування з випробуванням.
Вирішуючи питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, суд також бере до уваги, що на час розгляду справи обвинувачений у встановленому законом порядку оформив відстрочку від призову на військову службу у зв`язку зі здійсненням догляду за хворою матір`ю. Разом з тим, суд наголошує, що надання такої відстрочки не зменшує актуальності та значущості виконання кожним громадянином свого військового обов`язку та конституційного обов`язку щодо захисту держави та не є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності. 
Водночас у цьому конкретному випадку суд виходить із необхідності дотримання справедливого балансу між інтересами держави у забезпеченні обороноздатності та обов`язком обвинуваченого щодо догляду за хворою матір`ю, невиконання якого може безпосередньо становити загрозу її життю та здоров`ю. Суд ураховує, що здійснення такого догляду є об`єктивно необхідною умовою її подальшого існування та має істотне соціальне значення. 
Зазначена обставина не є самостійною підставою для звільнення від відбування покарання, однак враховується судом у сукупності з іншими даними про особу обвинуваченого при вирішенні питання щодо можливості застосування до нього положень ст. 75 КК України. 
Таким чином, оцінивши в сукупності характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність кількох істотних пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, результати досудової доповіді органу пробації, а також поведінку ОСОБА_5 після вчинення кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що його виправлення та перевиховання можливі без реального відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку відповідно до ст. 75 КК України та із покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. 
При цьому звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України у цьому конкретному випадку не є проявом надмірної поблажливості, а відповідає принципам справедливості, законності та індивідуалізації покарання і спрямоване на досягнення його мети, визначеної ст. 50 КК України, зокрема індивідуальної превенції, без необхідності ізоляції особи від суспільства.
Крім того, на переконання суду, у цьому конкретному випадку звільнення від відбування покарання з випробуванням не створює враження безкарності, оскільки обвинуваченого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, йому призначено покарання у виді позбавлення волі, він визнається таким, що має судимість, а також перебуває під контролем уповноваженого органу з питань пробації з покладанням передбачених законом обов`язків, невиконання яких тягне встановлені законом правові наслідки, у тому числі можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. 
Щодо запобіжного заходу. 
Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27 травня 2025 року у справі №138/3015/24 відносно обвинуваченого ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 60560,00 гривень.
На виконання цієї ухвали 28 травня 2025 року заставодавцем ОСОБА_13 внесено на рахунок ТУДСА України у Вінницькій області заставу в розмірі 60560,00 гривень (а.с.95). 
З цього часу згідно із ч.4 ст.202 КПК України ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. 
Таким чином, запобіжний захід у вигляді застави діяв упродовж досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, обвинуваченим не порушувався, підстави для звернення застави у дохід держави відсутні. 
Суд дійшов висновку, що запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у вигляді застави підлягає залишенню без змін до набрання вироком законної сили. 
Після набрання вироком законної сили заставу слід повернути заставодавцеві. 
Цивільний позов у справі не заявлявся. Судові витрати та речові докази - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 349, ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк на 2 (два) роки. 
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань прорбації.
Запобіжний захід у виді застави в розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят), внесену 28.05.2025 року заставодавцем ОСОБА_13 на підставі ухвали слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 27.05.2025 року у справі №138/3015/24 на рахунок ТУ ДСА України у Вінницькій області (квитанція №184626582) повернути заставодавцю ОСОБА_13 . 
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя :