Справа № 309/2512/25

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 

26.12.2025 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення:
- за ст. 124 КУпАП - у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строком на 6 /шість/ місяців;
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.
На підставі ст. 36 КУпАП визначено ОСОБА_1 остаточну міру покарання в межах санкції за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 /сімнадцять тисяч/ гривень у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.
Стягнуто з ОСОБА_1  судовий збір в розмірі – 605 грн. 60 коп.
Відповідно до постанови суду, - 06.07.2025 року о 22 год. 00 хв. в м. Хуст по вул. Львівська, водій ОСОБА_1 , керував транспортний засобом «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального приладу Алкотест 6810 «Драгер», тест позитивний 2,92 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.9 «а» ПДР і вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім цього 06.07.2025 року о 21 год. 55 хв. в м. Хуст по вул. Львівська, водій ОСОБА_1 , керував транспортний засобом «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки, допустив наїзд на металеву електроопору. Внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 12.1 ПДР і вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з даною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що постанова є незаконною у зв`язку із грубим порушенням процесуального законодавства поліцейськими під час документування та оформлення матеріалів правопорушення, що виразилось у прийняті судом першої інстанції незаконного та упередженого рішення на стадії припущення без достатніх допустимих доказів, яке суперечить положенням кодексу України про адміністративні правопорушення. Звертає увагу на те, що твердження суду першої інстанції щодо неявки у судове засідання ОСОБА_1 , не відповідає дійсності, оскільки 30.07.2025 з 08:50 до 09:30 ОСОБА_1 був присутній у приміщенні Хустського районного суду Закарпатської області, подав до канцелярії суду клопотання про відкладення судового розгляду, оскільки бажав скористатись послугами захисника, тобто суд першої інстанції позбавив апелянта належним чином захистити свої інтереси. Зазначає, що згідно ст.255 КУпАП протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст.130 КУпАП мають право складати уповноважені на це особи, однак у даній справі відсутні будь-які відомості, що поліцейський, який склав протокол є уповноваженим складати такий, так як у справі відсутні відповідні розпорядчі документи, тому є всі підстави вважати, що дана особа не має повноважень на складання таких протоколів.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, при цьому, не повідомив суд про поважність причин його неявки, що згідно вимог ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи, а тому апеляційний суд вважає за можливе провести апеляційний розгляд без його участі.
У цьому контексті, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» (справа №3236/03 від 03.04.2008), у якому зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан судового провадження. Отже, будь-яких підстав, що унеможливлюють проведення судового розгляду за відсутності правопорушника чи його представника, апеляційний суд не вбачає.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, крім протоколів про адміністративні правопорушення серії ЕНР1 №383549 від 06.07.2025 року та серії ЕНР1 №383570 від 06.07.2025 року підтверджується: схемою місця ДТП від 06.07.2025 року на якій відображено місце ДТП за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 06.07.2025 року, який проведений у зв`язку з виявленими ознаками: різкий запах алкоголю із ротової порожнини, виражене тремтіння пальців рук; нестійка хода, результат огляду позитивний – 2,92 проміле; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.07.2025 року; тестуванням на алкоголь до протоколу ЕПР № 3835701, результатом якого стверджується, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, тест позитивний 2.92 проміле; довідкою начальника сектору адміністративної практики Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Біляк Г., від 11.07.2025 року про те, що згідно бази даних ІП ГСЦ «Посвідчення водія» ІТС ІПНП України гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , отримував посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 05.04.2007 року; довідкою начальника сектору адміністративної практики Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області Біляк Г., від 03.01.2025 року про те, що згідно ІП «ГСЦ АТМ» ІКС «Інформаційний портал Національної поліції України» відомості щодо реєстраційного документа на транспортний засіб марки «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 відсутні; відеозаписом з боді камер працівників поліції, доданими до протоколу, під час дослідження якого стверджуються події, які мали місце 06.07.2025 року.
Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у скоєнні вказаних адміністративних правопорушень, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що у даній справі відсутні будь-які відомості, що поліцейський, який склав протоколи є уповноваженим складати такий, так як у справі відсутні відповідні розпорядчі документи, тому є всі підстави вважати, що дана особа не має повноважень на складання протоколів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки згідно з п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до тексту вказаної Інструкції, саме поліцейському надано право визначати підозру про те, чи перебуває водій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Як зазначила у своїх правових висновках Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.01.2025 року у справі № 335/6977/22, протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкту владних повноважень. На патрульного поліцейського під час складення протоколу про адміністративне правопорушення покладено відмінну функцію ніж та, яку має виконати суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. До повноважень патрульного поліцейського не належить встановлення та остаточна оцінка всіх обставини, які зафіксовані у протоколі, не надано повноважень проводити експертизу чи залучати спеціалістів, які володіють достатніми професійними знаннями для встановлення специфічних обставин. Фактично на уповноважену особу підрозділу поліції покладена обмежена функція, а саме збирання та фіксація доказів стосовно обставин події, що відбулася.
Оцінку доказів патрульний поліцейський повинен здійснити такою мірою, як це потрібно для визначення ймовірної особи, дії якої містять ознаки складу адміністративного правопорушення. Висновки поліцейського є вірогідними та не мають для суду заздалегідь визначеного значення. Дії особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ймовірно містять ознаки адміністративного правопорушення, але остаточні висновки, зокрема й про дійсно винну у правопорушенні особу, має зробити виключно суд.
Водночас апеляційний суд звертає увагу, що протоколи про адміністративні правопорушення та інші процесуальні документи, які наявні у даній справі складені уповноваженою державою особою. Проте ОСОБА_1 не скористався процесуальною можливістю та не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки, притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. Також останнім не надано відомостей про те, що він звертався до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності відповідних посадових осіб – працівників поліції.
З матеріалів справи вбачається, що протоколи про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 було складено уповноваженою особою в електронній формі. Форма та зміст протоколів, повністю відповідають вимогам ст. 254, 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.
Таким чином доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними та розцінюються судом, як обраний спосіб захисту ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 подав до канцелярії суду клопотання про відкладення судового розгляду, оскільки бажав скористатись послугами захисника, тобто суд першої інстанції позбавив апелянта належним чином захистити свої інтереси, не заслуговують на увагу та апеляційний суд визнає такими, що не свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1  складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не дають підстав для скасування оскаржуваної постанови. Відхиляючи доводи в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 268 КУпАП участь особи під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, не є обов`язковою, і при цьому ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП під час апеляційного розгляду справи, чим не скористався та не з`явився до суду апеляційної інстанції.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Таким чином рішення суду першої інстанції про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 прийнято відповідно до вимог ст. 268 КУпАП.
Враховуючи викладені обставини, доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції прийнято незаконне та упереджене рішення на стадії припущення без достатніх допустимих доказів, яке суперечить положенням кодексу України про адміністративні правопорушення, є безпідставними.
Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження у суді першої інстанції, яким надана вірна оцінка, не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Всі інші доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та зводяться до власної оцінки фактичних обставин справи та зібраних у справі доказів, при цьому, апелянт оцінює ці докази вибірково, ігноруючи при цьому їх сукупність.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 в межах санкції, встановленої ч. 1 ст.130 КУпАП, яка є більш серйозною з числа вчинених, з врахуванням вимог ст. 23, ст. 33, ст. 36 КУпАП.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова Хустського районного суду Закарпатської області від 30.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага