Справа № 711/388/26
Номер провадження 1-кп/711/295/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 січня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025255330001232 від 08.12.2025, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лозуватка, Черкаської області, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючої, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_1 , не судимої, 
у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Епізод № 1

ОСОБА_4 , 02.10.2025 о 03:41 год., перебуваючи у АДРЕСА_2 , умисно, розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо надання послуг клієнтам АТ «А-Банк», без дозволу власника, видаючи себе за клієнта банку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , використовуючи мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 марки «Galaxy A05s», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картками мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_3 , що є його фінансовими номерами у АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «А-Банк», здійснила без згоди власника вхід до облікового запису у мобільному додатку «abank24» що був установлений на його мобільному телефоні марки «Galaxy A05s», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , шляхом підбирання паролю, здійснила вхід до додатку «abank24», після чого надіслала запит на підвищення кредитного ліміту по рахунку потерпілого ОСОБА_5 , у подальшому за допомогою інтернет-банкінгу здійснила вхід до додатку «Дія» та підтвердила оформлення кредитних коштів здійснивши авторизацію від імені клієнта банку ОСОБА_5 , в результаті чого ОСОБА_4 отримала повний доступ до банківських рахунків потерпілого ОСОБА_5 , відкритих у АТ «А-Банк» та електронних копій документів, що містяться у додатку «Дія», що призвело до несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.
Вказаними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 361 КК України – несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Епізод № 2

Крім того, ОСОБА_4 , 02.10.2025 о 04:00., перебуваючи у АДРЕСА_2 , умисно, шляхом обману та вчинення незаконних операцій з використанням електро-обчислювальної техніки, мережі Інтернет та мобільного телефону потерпілого марки «Galaxy A05s», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-картками мобільного оператора ТОВ «Лайфселл» № НОМЕР_3 , створила заявку до банківської установи АТ «А-Банк», щодо підвищення кредитного ліміту від імені потерпілого ОСОБА_5 , отримала схвалення і заволоділа грошовими коштами в сумі 4900,00 грн., які було зараховано на банківський рахунок АТ «А-Банк» № НОМЕР_4 , відкритий на ім`я клієнта банку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , які ОСОБА_4 в подальшому перерахувала на свою банківську картку № НОМЕР_5 , відкриту у АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти ОСОБА_4 витратила на власні потреби, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вище вказану суму.
Вказаними діями ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України - шахрайство, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 та ч. 1 ст. 361 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, та зазначила, що час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, і вона їх в повному обсязі підтверджує. Пояснила, що дійсно 02.10.2025 взяла мобільний телефон ОСОБА_5 , зайшла до банківського мобільного додатку, надіслала запит на підвищення кредитного ліміту по його рахунку та перерахувала їх на власний рахунок, які пізніше витратила на власні потреби. Вона хотіла повернути ОСОБА_5 ці кошти, але він відмовився надати номер своєї картки для їх перерахування. В скоєному щиро розкаялася, вину усвідомила та повністю визнала, просила суворо не наказувати, надавши шанс на виправлення. Також просила врахувати, що під час досудового розслідування визнавала свою провину, зробивши для себе належні висновки, надавала правдиві свідчення про обставини вчинення нею злочинів, частково відшкодувала завдані збитки потерпілому в сумі 979 грн. та вибачилася.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд, допитавши обвинувачену ОСОБА_4 та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 по епізоду № 1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 361 КК України - несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.
Дії ОСОБА_4 по епізоду № 2 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 190 КК України – шахрайство, вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.
При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться: ч. 4 ст. 190 КК України до категорії тяжких злочинів, а ч. 1 ст. 361 КК України до кримінальних проступків, особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, офіційно не працевлаштована, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не судима, вину визнала, щиро розкаялася. 
В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, згідно ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття. 
При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, частково відшкодувала завдані збитки.
У судовому засіданні обвинувачена свою вину визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялася, неодноразово вибачалася за вчинене та висловлювала жаль з цього приводу, критично оцінила свої дії, зауважила на тому, що готова нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з її вини.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх наслідків, особи обвинуваченої, яка раніше не судима, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої.
Частина перша статті 361 КПК України передбачає покарання у виді штрафу, пробаційного нагляду або обмеження волі. Відповідно до ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років. А призначаючи покарання у вигляді штрафу, суд згідно із ч.1 ст. 53 КК України, повинен враховувати і майновий стан винного. В матеріалах кримінального провадження є дані про те, що обвинувачена не працює, а тому для її виправлення не доцільно застосовувати штраф, навіть в мінімальному розмірі, тому, що є обґрунтовані ризики, що призначене судом покарання не буде виконане. З урахуванням викладеного, суд призначає їй покарання за ч. 1 ст. 361 КК України у вигляді пробаційного нагляду, а за ч. 4 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі, що сприятиме досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправленню обвинуваченої ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень. 
Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченої, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.
З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 79 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинувачену ОСОБА_4 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України. 
Враховуючи те, що стосовно обвинуваченої запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про обрання відносно неї запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченій запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України. 
Керуючись ч. 3 ст.349, ст.368-370, ст.373, ст.374 КПК України, 

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4  винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 190 КК України та призначити їй покарання:
- за ч. 1 ст. 361 КК України - у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік;
- за ч. 4 ст. 190 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити  ОСОБА_4  покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 79 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ч.1 п.п.1,2 ст.76 КК України, на період іспитового строку, покласти на  ОСОБА_4  наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід  ОСОБА_4  до набрання вироком законної сили - не обирати.
Речові докази по справі: 
-аудіозапис розмови ОСОБА_4 , що записаний на CD-R диск, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження- залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;
-мобільний телефон марки «Самсунг» модель «Galaxy A05s» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , який є власністю потерпілого ОСОБА_5 та переданий йому на відповідальне зберігання – залишити у власності ОСОБА_5 .
На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченій, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. 

Суддя: 	ОСОБА_1