Справа № 438/942/25 
Провадження № 1-кп/438/24/2026 

В И Р О К
іменем України

22 січня 2026 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області 
у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Бориславського міського суду Львівської області кримінальне провадження № 12024142100000129 відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 5 листопада 2024 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Борислав, Львівської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, не депутата, не адвоката, раніше судимого востаннє вироком Бориславського міського суду Львівської області від 27 лютого 2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 389, 71 КК України, до покарання у виді 1 (одного) року 6 місяців 10 днів обмеження волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, 

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше засуджений вироком Бориславським міським судом Львівської області від 3 вересня 2024 року за частиною 1 статті 309 КК України, діючи в порушення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року, із наступними змінами та доповненнями, згідно із яким заборонено незаконний обіг наркотичних засобів та психотропних речовин, не маючи на це спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичної речовини для власного вживання без мети збуту, 5 листопада 2024 року близько 13:25, перебуваючи неподалік магазину «Хутровик», що знаходиться за адресою: Львівська область, місто Борислав вулиця Івасюка, 2, на тротуарі дороги знайшов та привласнив фрагмент блістера із однією таблеткою білого кольору.
При цьому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вказана речовина містить наркотичну речовину, обіг якої заборонено – метадон, та діючи умисно, вирішив її незаконно придбати, шляхом привласнення знахідки, і в подальшому зберігати для власного вживання без мети збуту. Для цього, ОСОБА_4 поклав вказаний фрагмент блістера із вмістом наркотичної речовини, обіг якої заборонено, у праву кишеню своїх штанів.
У подальшому, 5 листопада 2024 року, близько 13:35 ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку № 1, що знаходиться за адресою: Львівська область, місто Борислав, вулиця Адама Міцкевича, був зупинений працівниками Національної поліції, у ході спілкування із якими повідомив, що зберігає при собі вказану вище наркотичну речовину, обіг якої заборонено, та в подальшому слідчо-оперативною групою Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області, під час огляду місця події у ОСОБА_4 вилучено фрагмент блістера із вмістом однієї таблетки білого кольору, обіг якого обмежено - метадон, загальною масою 0,0223 грама, яку останній діючи умисно, незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту. 
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззаперечно визнав вину у вчинені інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 309 КК України, щиро покаявся.
Обвинувачений зазначив, що дійсно біля магазину «Хутровик», що знаходиться у місті Борислав, на тротуарі дороги знайшов та привласнив фрагмент блістера із однією таблеткою білого кольору, поклавши його до кишені своїх штанів. У подальшому був зупинений працівниками Національної поліції, у ході спілкування із якими повідомив, що зберігає при собі вказану вище наркотичну речовину, яку віддав працівникам поліції добровільно. Проте точної дати скоєння правопорушення не пам`ятає у зв`язку з контузіями, отриманими під час проходження військової служби. 
Крім визнання своєї вини самим обвинуваченим, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення підтверджується наступними доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом:
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 6 листопада 2024 року;
- протоколом огляду місця події від 5 листопада 2024 року, з якого вбачається, що на момент огляду місця події, ОСОБА_4 на запитання чи має він при собі заборонені речі, він повідомив, що має, після чого дістав з правої кишені своїх штанів фрагмент блістеру із вмістом однієї таблетки білого кольору, який добровільно віддав працівникам поліції та який поміщений у спецпакет PS1145178, який в свою чергу належним чином опечатано та вилучено;
- заявою ОСОБА_4 від 5 листопада 2024 року, згідно якої він добровільно віддав працівникам поліції з однією таблеткою білого кольору;
- постановою про визнання та долучення до справи речових доказів від 5 листопада 2024 року, відповідно до якої визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 12024142100000129 фрагмент блістера із однією таблеткою білого кольору у ньому;
- висновком експерта від 15 листопада 2024 року № СЕ-19/109-24/16193-НЗПРАП з ілюстративною таблицею до нього, відповідно до якого надана на експертизу одна таблетка білого кольору в частині блістера містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено – метадон. Кількість метадону (основи) в наданій одній таблетці становить 0,0223 грама;
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань 4 лютого 2025 року.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення, відповідно до статті 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, приходить до переконання, що вказані докази є належними, допустимими, достовірними, перебувають між собою у взаємозв`язку, доповнюють один одного, не суперечать між собою.
За наведених обставин, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення доведеною поза розумним сумнівом, його дії вірно кваліфіковано за частиною 2 статті 309 КК України, а саме як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.
Згідно зі статтею 65 КК України при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено. 
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України є нетяжким злочином; дані, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий востаннє вироком Бориславського міського суду Львівської області від 27 лютого 2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 389 КК України, засуджений до покарання у виді 1 року 6 місяців 10 днів обмеження волі, яке не відбув, не має інвалідності, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не одружений, не працює, має зареєстроване місця проживання, має посередню характеристику, перебував на військовій службі, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває. 
Щодо посилань захисника на наявність у обвинуваченого на утриманні дітей та батька похилого віку, слід зазначити що у матеріалах справи відсутні докази вказаних обставин, а стороною захисту відповідні докази не надані. 
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах, встановлених санкцією частини першої 2 статті 309 КК України, у виді одного року позбавлення волі, що на переконання суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Водночас, вироком Бориславського міського суду Львівської області від 27 лютого 2025 року ОСОБА_4 засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 389, 71 КК України, до покарання у вигляді 1 року 6 місяців 10 днів обмеження волі.
Оскільки дане кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив до постановлення попереднього вироку Бориславського міського суду Львівської області від 27 лютого 2025 року, остаточне покарання йому слід призначити на підставі частини 4 статті 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та попереднім вироком суду.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до частини 2 статті 124 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у порядку статті 100 КПК України.
Питання про скасування арешту майна суд вирішує у порядку статті 174 КПК України.
Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного року) позбавлення волі. 
Відповідно до частини 4 статті 70 КК України, з урахуванням положень статті 72 КК України, до покарання призначеного цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Бориславського міського суду Львівської області від 27 лютого 2025 року, визначити ОСОБА_4 , остаточне покарання у вигляді 1 (одного) року 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного затримання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на відшкодування витрати за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у сумі 1989,75 грн (висновок експерта від 15 листопада 2024 року № СЕ-19/109-24/16193-НЗПРАП).
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 7 листопада 2024 року у справі № 438/1995/24 (провадження № 1-кс/438/1832024) на: фрагмент блістера із однією таблеткою білого кольору у ньому.
Речові докази, передані до камери зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області, а саме: фрагмент блістера із однією таблеткою білого кольору у ньому – після набрання вироком законної сили знищити.
DVD+R диск із записом огляду місця події - залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо вирок не було скасовано, він набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_6