ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

23 січня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 733/1150/25
Головуючий у першій інстанції – Коваленко А. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/245/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової плати з розгляду цивільних справ:
головуючої – судді Шарапової О.Л.,
суддів – Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,
з участю секретаря: Зеляк Ю.Г.

Сторони справи:
позивачка: ОСОБА_1 ,
відповідачі: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області.

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .
Оскаржується рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 вересня 2025 року, місто Прилуки, суддя Коваленко А.В.

В С Т А Н О В И В:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Чернігівській області в якому просила стягнути з Державного бюджету України на її користь моральну (немайнову) шкоду, що була завдана внаслідок протиправного притягнення до адміністративної відповідальності у розмірі 14 000,00 грн. Вирішити питання судових витрат.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 лютого 2025 року винесено постанову ГБВ № 945279 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення її до адміністративної відповідальності передбаченої ст.183 КУпАП. 
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07.04.2025 постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП визнано протиправною та скасовано. Рішення суду набрало законної сили 17.05.2025.
Протиправні дії правоохоронних органів, що призвели до винесення незаконної постанови спричинили позивачу значну моральну шкоду, оскільки скасування постанови про накладення адміністративного стягнення через відсутність його складу свідчить про те, що її притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.
Протягом часу розгляду справи, що закінчилась скасуванням незаконної постанови, позивачка зазнала емоційного тиску, що вплинуло на життєві плани та відносини з оточенням. Відчуття сильного психологічного комфорту, що виразився у постійному стресі, тривозі та почутті невпевненості щодо власного правового захисту порушили не тільки повсякденні звички, але й призвели до змін у поведінці та взаємодії з близькими людьми. У зв`язку із незаконними діями правоохоронців вона була змушена обмежити свої соціальні контакти, зосередитися на вирішенні юридичних питань та долати негативні емоції, пов`язані з несправедливим переслідуванням.
Як секретар судових засідань Ічнянського районного суду вона обіймає відповідальну посаду, яка вимагає високої концентрації, психологічної стійкості та збереження емоційної рівноваги. Постійні звернення до поліції та тривалі судові розгляди у цій справі спричинили хронічний стрес, нервове виснаження та значне погіршення її емоційного стану, що негативно вплинуло як на професійне виконання обов`язків, так і на загальну якість життя.
Моральна шкода завдана їй внаслідок неправомірних дій полягає не лише у фізичних та емоційних стражданнях, а й у порушенні звичок, життєвих планів та особистих відносин.
Моральну шкоду завдану незаконними діями правоохоронних органів вона оцінює у розмірі 14 000,00 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.
Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що відсутність насідків у вигляді розладів здоров`я, внаслідок душевних страждань та психологічних переживань, не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.
Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що скасування постанови про накладення на позивачку адміністративного стягнення, через відсутність його складу, свідчить про те, що її притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, що є достатньою підставою для вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 квітня 2025 року постанову про адміністративне правопорушення визнано протиправною, а отже й дії працівника поліції, відповідними.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що постановою ГБВ № 945279 від 13.02.2025 складеної дільничним офіцером поліції ВП №2 м.Ічня Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Кобець О.М., ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є те, що 04.02.2025, близько 11 год 06 хв, ОСОБА_2 звернулася на лінію «102» та повідомила про хуліганські дії з боку ОСОБА_3 , але насправді факту хуліганства не було, чим здійснила завідомо неправдивий виклик працівників поліції (а.с.7).
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 07 квітня 2025 скасовано постанову ГБВ № 945279 від 13.02.2025 у справі про адміністративне правопорушення ВП № 2 Прилуцького районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 13 лютого 2025 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Справу про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП відносно ОСОБА_2 – закрито. Ухвалюючи вказане рішення, суд дійшов висновку, що в діях позивачки ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення (а.с. 8-10).
Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 807 від 17.02.2025, ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Ічнянська МЛ» в період з 13.02.2025 по 17.02.2025 з діагнозом симптоматична гіпертензія. Носова кровотеча. Астено-вегетативний синдром (а.с. 93-98).

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
За змістом ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176
ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176
ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди вказаними органами діють правила частини шостої цієї статті і завдана шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що скасування постанови лише з підстав відсутності доказів вини позивача, без обґрунтування про її невідповідність вимогам закону, факт визнання протиправною та скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема, і без встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час її складання не є підставою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача у виді відшкодування шкоди.
Невідповідність вимогам закону дій дільничного інспектора ВП № 2 (м.Ічня) Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області Кобець О.М. під час складання постанови серії ГБВ № 945279 від 13.02.2025 року, судом не встановлена. Тобто, позивачем не доведено, що органом поліції вчинені неправомірні дії, які потягли за собою заподіяння позивачу моральної шкоди, наявність причинно-наслідкового зв`язку між такими діями та заподіяною моральною шкодою.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності події та складу такого порушення не презюмує завдання позивачу моральної шкоди.
У разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу.
При невстановленні під час розгляду справи невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 вересня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: