ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року Чернігів Справа № 620/12184/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, 

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також – ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також – В/ч НОМЕР_1 , відповідач), з остаточними позовними вимогами:
- визнати протиправними дії В/ч НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби, відповідно до пункту 2 статті 15 Закону №201І-ХІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із застосуванням як розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року та без врахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;
- зобов`язати В/ч НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення та здійснити доплату одноразової грошової допомоги у разі звільнення в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років служби відповідно до пункту 2 статті 15 Закону №2011-XI «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», із застосуванням при обчисленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) та включно з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та з урахуванням вже виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідача їй нарахована та виплачена спірна допомога у меншому розмірі. 
12.11.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем відзив на позов не подано.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( частина шоста статті 162 КАС України).
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Позивач проходила військову службу у В/ч НОМЕР_1 та наказом від 04.08.2025 № 228 звільнена у запас за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або інші причини- дружина, якщо обоє подружжя проходять військову службу і мають дитину віком до 18 років) відповідно до пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». У вказаному наказі зазначено: календарна вислуга років позивача становить - 20 років 06 місяців 29 днів; трудовий стаж – 06 років, 10 місяців, 19 днів; загальна – 27 років 05 місяців 18 днів. Виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за повних 20 (двадцять) календарних років військової служби, відповідно до пункту 1 розділу XXXII наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким Іншим особам" та пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням останньої займаної посади на день звільнення з посадовим окладом 2820 грн, премії в розмірі 523%, надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65 %.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 15.12.2025 № 620/11968/25 визнано протиправними дії В/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 04.08.2025 відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Зобов`язано В/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 04.08.2025 із розрахунку 4065,35 грн щомісячно відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та з урахуванням виплачених сум. Рішення суду на час розгляду даної справи не набрало законної сили.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 № 620/11966/25 відкрито провадження у справі за позовними вимогами ОСОБА_1 про визнання протиправними дії відповідача, які полягають у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови № 704 при обчисленні грошового забезпечення у період з 29.01.2020 по 04.08.2025 включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови; зобов`язання відповідача провести перерахунок грошового забезпечення та здійснити доплату за період з 29.01.2020 по 04.08.2025 включно належні, з урахуванням проведених раніше виплат, суми грошового забезпечення, обчислені із розмірів посадового окладу на місяць та окладу за військовим званням на місяць, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до Постанови №704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), а саме встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, на 01.01.2023, на 01.01.2024, на 01.01.2025 на відповідні тарифні коефіцієнти та з урахуванням виплачених сум. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з нарахуванням одноразової грошової допомоги без врахування індексації грошового забезпечення та без застосування при обчисленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) та включно з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
У зв`язку зі звільненням позивача з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон № 2232-XII), на його думку, у нього виникло право на грошову допомогу у розмірі 50 % відсотків місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років військової служби згідно із пунктом 2 частини другої статті 15 Закону № 2011-ХІІ.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у редакції чинній на час спірних правовідносин) визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:
а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;
б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі та у військовому резерві або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.
Відповідно до положень підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону №2232-XII (у редакції чинній на час спірних правовідносин), військовослужбовці звільняються з військової служби під час проведення мобілізації та дії воєнного стану, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
У свою чергу, частиною дванадцятою статті 26 Закону №2232-XII визначено перелік таких сімейних обставин, до яких відноситься в тому числі: дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.
Тобто, відповідно до підпункту «г» пункту третього частини п`ятої, пункту третього частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема, дружина, якщо обоє із подружжя проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років
Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців, діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Так, статтею 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з пунктами 2 та 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до абзацу другого пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, яка діяла на дату звільнення позивача з військової служби) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначено частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", під час дії особливого періоду та воєнного стану.
Отже, термін "календарна вислуга років" застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" є наявність вислуги 10 років і більше.
Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 24.11.2020 у справі №822/3008/17.
Відповідно до пункту 1 Розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра борони України від 07 червня 2018 року №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 р. за №745/32197 (далі Порядок №260 в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Порядок та умови нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби регулюється розділом ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (Порядок №260).
Відповідно до положень пункту 2 розділу ХХХІІ Порядку №260, у разі звільнення з військової служби за небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги десять календарних років і більше.
Отже, право військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у випадку його звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначено частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виникає за умови та за умови наявності у такого військовослужбовця вислуги 10 календарних років і більше.
Із наявних у матеріалах справи матеріалів, суд встановив, що позивач звільнена у запас за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини або інші причини- дружина, якщо обоє подружжя проходять військову службу і мають дитину віком до 18 років) відповідно до пункту третього частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Календарна вислуга років позивача становить 20 років, 06 місяців, 29 днів, трудовий стаж - 06 років, 10 місяців. 19 днів, загальна вислуга років - 27 років, 05 місяців, 18 днів.
Таким чином, позивач має право на отримання, передбаченої частиною другою статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. 
Як видно з матеріалів справи, відповідач нарахував та виплатив позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні позивачу у розмірі 50% за 20 повних календарних років.
Докази, що позивач має 25 календарних років служби відсутні.
На підставі викладеного, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Щодо вимог про зобов`язання відповідача врахувати при обрахунку одноразової грошової допомоги індексацію грошового забезпечення із застосуванням при обчисленні розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024, 01.01.2025 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) та включно з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 та з урахуванням вже виплачених сум, то суд їх відхиляє, оскільки наразі дане питання про право позивача на вищезазначені виплати вирішуються в інших судових провадженнях у справах № 620/11968/25 та №620/11966/25, станом на день розгляду даної справи рішення суду по вказаним справам не набрали законної сили, отже зазначені вимоги є передчасними.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову через відсутність порушеного права станом на день розгляду даного спору. 
Підстави для відшкодування судового збору відсутні, оскільки позивач звільнений від його сплати. 
Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. 
Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_3 . 
Повний текст рішення виготовлено 14 січня 2026 року.

Суддя І.І. Соломко