СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Харків Справа № 913/197/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Россолов В.В.,
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу відділу освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації Щастинського району Луганської області (вх.№2252Л) на рішення Господарського суду Луганської області від 06.10.2025 (рішення ухвалене суддею Вінніковим С.В. в приміщенні Господарського суду Луганської області 06.10.2025, повне рішення складено 06.10.2025) у справі №913/197/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116)
до відділу освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації Щастинського району Луганської області (вул. Центральна, буд. 1, с. Широкий Щастинського району Луганської області, 93624)
про стягнення 7124 грн 77 коп

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Луганської області від 06.10.2025 у справі №913/197/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до відділу освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації Щастинського району Луганської області задоволено повністю; стягнуто з відділу освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації Щастинського району Луганської області, вул. Центральна, буд. 1, с. Широкий Щастинського району Луганської області, 93624, ідентифікаційний код 43959771, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 40121452, заборгованість у сумі 3964 грн 80 коп, пеню в сумі 480 грн 11 коп, 3% річних у сумі 406 грн 03 коп, інфляційні втрати в сумі 2273 грн 83 коп, судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп.
Відділ освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації Щастинського району Луганської області звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 06.10.2025 у справі №913/197/25 та закрити провадження у справі №913/197/25.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що в даному випадку позов пред`явлено до неналежного відповідача та вважає, що в даному випадку відділ освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації Щастинського району Луганської області, який створений розпорядженням Широківської сільської військової адміністрації Щастинського району Луганської області №7 від 25.10.2022, не є правонаступником відділу освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військово-цивільної адміністрації Щастинського району Луганської області.
Відповідач посилається на відсутність укладеного договору з позивачем та зазначає, що не погоджувався на постачання газу саме від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та не укладав публічного договору шляхом акцепту. При цьому, позивач не надав належних доказів того, що саме відповідач спожив природний газ у заявлених обсягах. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що публічна оферта відбулася. Надані скріншоти з особистого кабінету або витяги з інформаційної платформи не можуть вважатися належними та допустимими доказами відповідно до ст. 91 Господарського процесуального кодексу України. Відповідач не був обізнаний про наявність публічної оферти щодо постачальника «останньої надії», не мав жодної уяви про те, що внесений до Реєстру споживачів постачальника «Останньої надії» і так, як на даний час с. Широкий Щастинського району Луганської області окуповано і усі організації виїхали в інші міста, то навіть не має можливості підтвердити чи спростувати сам факт споживання газу 16-17 листопада 2021 року.
Заявник апеляційної скарги, звертає увагу, що позовні вимоги ґрунтуються на подіях, які мали місце у жовтні-листопаді 2021 року. Таким чином, станом на дату подання позову (липень 2025 року), сплинули три роки, що є загальним строком позовної давності відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України. Позивачем не обґрунтовано в позовній заяві, чому не дотримано строки позовної давності.
Заперечуючи проти нарахування основної заборгованості, заявник апеляційної скарги заперечує і проти нарахування йому додаткових фінансових санкцій (пені, 3% річних та інфляційних нарахувань).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відділу освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації Щастинського району Луганської області (вх.№2252Л) на рішення Господарського суду Луганської області від 06.10.2025 у справі №913/197/25; встановлено учасникам справи строк по 28.11.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; попереджено учасників процесу, що апеляційна скарга на рішення Господарського суду Луганської області від 06.10.2025 у справі №913/197/25 буде розглядатися за правилами ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України без повідомлення учасників справи.
27.11.2025 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому воно просить залишити її без задоволення, а рішення Господарського суду Луганської області – без змін.
Клопотань від учасників справи про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням не надійшло.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників).
24.12.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП), прийнято постанову №3011 «Про видачу ліцензії з транспортування природного газу ТОВ «Оператор ГТС України», якою надано право провадження господарської діяльності з транспортування природного газу Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України».
Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом газотранспортної системи (далі – Кодекс ГТС), затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.
Правове регулювання технічних, організаційних, економічних та правових засад функціонування газотранспортної системи України здійснюється Кодексом газотранспортної системи (далі – Кодекс ГТС), затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493.
Згідно з пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС інформаційна платформа – це електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.
Пунктом 5 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС передбачено, що оператор газотранспортної системи виконує функції адміністратора інформаційної платформи та оприлюднює на своєму вебсайті: інструкцію з користування інформаційною платформою, а також витяги з нормативно-правових актів, пов`язаних із користуванням інформаційною платформою; контактні дані (прізвище, ім`я, по батькові, номери факсів та телефонів, електронні адреси) працівників оператора газотранспортної системи, які є відповідальними за працездатність інформаційної платформи та взаємодію з учасниками ринку природного газу, контактну інформацію та графік роботи служби підтримки інформаційної платформи; інформацію про центри сертифікації ключів, необхідних користувачам інформаційної платформи для забезпечення ними електронного цифрового підпису (ЕЦП) у випадках, передбачених цим Кодексом; іншу інформацію, передбачену цим Кодексом.
Отже, суб`єкти ринку природного газу (позивач і відповідач як продавець та покупець природного газу відповідно) користуються ресурсами інформаційної платформи, адміністратором якої є оператор ГТС.
За результатами державного конкурсу та відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 №917-р ТОВ «ГК «Нафтогаз України» визначено постачальником «останньої надії» на ринку природного газу.
Відповідно до пункту 26 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» постачальник «останньої надії» - визначений Кабінетом Міністрів України постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.
26.10.2021 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 25.10.2021 №1102 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 №809 і від 09.12.2020 №1236» (далі – постанова КМУ №1102).
Пунктом 2 постанови КМУ №1102 зазначено, що з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального періоду 2021/22 року зобов`язано акціонерне товариство «Магістральні газопроводи України», товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», операторам газорозподільних систем здійснити забезпечення автоматичного включення оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем до портфеля постачальника «останньої надії» обсягів природного газу, спожитих з 1 жовтня 2021 р. бюджетними установами (в значенні Бюджетного кодексу України), закладами охорони здоров`я державної власності (казенні підприємства та/або державні установи тощо) та закладами охорони здоров`я комунальної власності (комунальні некомерційні підприємства та/або комунальні установи, та/або спільні комунальні підприємства тощо), постачання природного газу яким не здійснювалося жодним постачальником.
Відповідно до пункту 12 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.
Відділ освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації є бюджетною установою в розумінні приписів Бюджетного кодексу України.
У зв`язку з відсутністю постачання природного газу іншим постачальником оператором газотранспортної системи за участю операторів газорозподільних систем об`єми природного газу, спожитого відповідачем у період з 16.11.2021 по 17.11.2021 автоматично включено до портфеля постачальника «останньої надії» – ТОВ «ГК «Нафтогаз України», і, відповідно, спожитий природний газ віднесено до об`ємів, поставлених позивачем.
Відповідно до пункту 2 глави 3 розділу IV Кодексу ГТС інформаційна платформа має бути доступною всім суб`єктам ринку природного газу та операторам торгових платформ у межах їх прав, визначених цим Кодексом, для забезпечення ними дій, пов`язаних із укладанням угод за короткостроковими стандартизованими продуктами, замовленням, наданням та супроводженням послуг транспортування природного газу, у тому числі для подання номінацій/реномінацій, перевірки величин грошових внесків (фінансової гарантії), а також інших дій, передбачених цим Кодексом. Для вчинення вищезазначених дій веб-додаток інформаційної платформи має бути доступним у мережі Інтернет цілодобово, сім днів на тиждень.
Враховуючи викладене, позивач, як суб`єкт ринку природного газу має право доступу до інформаційної платформи у межах прав на перегляд відображення відомостей.
Факт включення відповідача до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та віднесення газу, спожитого відповідачем до портфеля постачальника «останньої надії» підтверджується, зокрема, листом оператора ГТС від 25.06.2025 №ТОВВИХ-25-9926 та інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS00017QNLF008; інформацією щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ.
Згідно з пунктом 1 розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501, який є публічним, а його умови - однаковими для всіх споживачів. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається у випадках, передбачених пунктом 3 цього розділу, з урахуванням вимог статей 205, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. На письмове звернення споживача постачальник «останньої надії» зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня отримання такого письмового звернення надати споживачу підписаний уповноваженою особою постачальника примірник договору постачання природного газу. Договір постачання між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи днем початку постачання природного газу споживачу в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.
23.06.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» направлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» адвокатський запит, в якому позивач просив надати запитувану інформацію у вигляді витягу(-ів) з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо фактичних обсягів по добового споживання природного газу споживачів, зокрема, відділу освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації за EIC 56XS00017QNLF008, за період з 01 листопада 2021 по дату видачі довідки (том 1 а.с.7-8).
Листом оператор ГТС від 25.06.2025 №ТОВВИХ-25-9926 надав скріншоти з інформаційної платформи, зокрема, щодо закріплення споживача з ЕІС-кодом 56XS00017QNLF008 в Реєстрі споживачів постачальника ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (EIC-код 56X930000008780B) та щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS00017QNLF008. Також, оператор ГТС повідомив, що інформація щодо обсягів природного газу, використаних вказаним споживачем в період з 01.01.2023 по 30.06.2023, оператором газорозподільної системи – АТ «Луганськгаз» до інформаційної платформи Оператора ГТС не надавалась.
Факт включення відповідача до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» підтверджується витягом з інформаційної платформи інформації, щодо закріплення споживача з EIC-кодом 56XS00017QNLF008 в Реєстрі споживачів постачальника (том 1 а.с.34).
Факт споживання відповідачем газу за період з 16.11.2021 по 17.11.2021 підтверджується витягом з інформаційної платформи інформації щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS00017QNLF008 за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 (том 1 а.с. 34 зворот).
Відповідно до інформації, наданої АТ «Ощадбанк» на відповідний запит ТОВ «ГК «Нафтогаз України» щодо контрагента – відділ освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військово-цивільної адміністрації, ідентифікаційний код 43959771, у період з 01.10.2021 до 19.06.2025 реєстр надходжень відсутній, тобто останнім позивачу грошові кошти за поставлений природний газ не сплачувались ( том 1 а.с. 38).
Позивачем 14.12.2021 направлено відповідачу засобами поштового зв`язку рахунок на оплату №31378 на суму 3964 грн 80 коп. та коригувальний акт, що підтверджується відповідним списком згрупованих відправлень №13.12.2021 та фіскальним чеком від 14.12.2021 (том 1 а.с.12-14).
Згідно з пунктом 2.1 договору постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.
Період безперервного постачання природного газу постачальником не може перевищувати шістдесяти діб протягом календарного року та триває до кінця календарного місяця, що настає за місяцем початку фактичного постачання природного газу споживачу постачальником, крім випадків дострокового розірвання договору (пункт 3.3 договору).
Відповідно до пункту 4.2 договору об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу споживачем за розрахунковий період визначається за даними оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.
Постачальник зобов`язаний надати споживачу рахунок на оплату природного газу за цим договором не пізніше 10 числа календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, в обумовлений між постачальником і споживачем спосіб (поштою за замовчуванням, через електронний кабінет споживача тощо - якщо сторонами це окремо обумовлено) (пункт 4.3 договору).
На виконання вказаного пункту позивачем направлялись на адресу відповідача відповідний рахунок на оплату поставленого природного газу.
Споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (пункт 4.4 договору).
У разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. У разі порушення побутовим споживачем строків оплати за цим договором, він сплачує пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (п. 4.5 договору).
Згідно з підпунктом 1 пункту 5.1 та підпунктом 1 пункту 5.2 договору, споживач має право отримувати природний газ на умовах, зазначених у цьому договорі та зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату поставленого природного газу згідно з умовами цього договору.
Пунктом 8.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством.
Відповідно до пункту 2 глави 7 розділу ХІІ Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).
Отже, об`єм (обсяг) спожитого споживачем природного газу передається оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора ГТС та використовується постачальником для розрахунку вартості спожитого природного газу.
Позивач зазначав, що нарахування вартості спожитого споживачем природного газу проводиться виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачем природного газу, які отримує в процесі доступу до інформаційної платформи оператора ГТС. Протягом жовтня-листопада 2021 року розрахована за формулою ціна природного газу перевищувала 16,8 грн за 1 куб. метр, отже у цей період застосовується гранична ціна в 16,8 грн за 1 куб. метр.
В обґрунтування позову ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» зазначає, що ним було виконано в повному обсязі взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов договору. Протягом періоду з 16.11.2021 по 17.11.2021 позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 3964,80 грн, в той час як відповідач, оплату за переданий товар не здійснив та прострочив виконання зобов`язання. На думку позивача, у відповідача перед ним сформувалась заборгованість за спожитий природній газ на загальну суму 3964,80 грн.
На підставі вищевикладеного, позивачем відповідно до умов пункту 4.5 типового договору нарахована пеня за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 у сумі 480 грн 11 коп., а також згідно ст.625 Цивільного кодексу України – 3% річних відсотків річних за період з 01.01.2022 по 31.05.2025 у сумі 406 грн 03 коп. та інфляційні втрати за період з січня 2022 року по травень 2025 року в сумі 2273 грн 83 коп.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 3964,80 грн суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належними доказами підтверджено факт поставки відповідачеві природного газу в період з 16 по 17 листопада 2021 року в кількості 0,236 тис м3.
Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку, що обґрунтованою є пеня заявлена позивачем за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 у сумі 480,11 грн, а також 3% річних за період з 01.01.2022 по 31.05.2025 у сумі 406,03 грн та інфляційних втрат за період з січня 2022 року по травень 2025 року в сумі 2273,83 грн.
Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.
Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини 1-3 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Постачання природного газу постачальником «останньої надії» здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» може містити окремі умови для різних категорій споживачів. При цьому в межах кожної категорії споживачів договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним. Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.
Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», предметом якого є постачання природного газу для власних потреб споживача.
За умовами статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи положення пункту 4.4. договору граничним строком оплати поставленого позивачем відповідачу природного газу в період з 16 по 17 листопада 2021 року є 31.12.2021.
Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи підтверджено належними доказами поставку газу у період з 16 по 17 листопада 2021 року на загальну суму 3964,80 грн. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним типовим договором складає 3964,80 грн.
Твердження заявника апеляційної скарги з приводу того, що надані скріншоти з особистого кабінету або витяги з інформаційної платформи не можуть вважатися належними та допустимими доказами відповідно до статті 91 Господарського процесуального кодексу України, та не свідчать про укладений між сторонами договір відхиляються колегією суддів з огляду на таке.
Пунктом 1.3 типового договору визначено, що цей договір вважається укладеним зі споживачем з дня, визначеного на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи (далі - оператор ГТС) днем початку постачання природного газу споживачу в реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до Кодексу газотранспортної системи.
Відповідачем не спростовано, що у спірний період з 16.11.2021 по 17.11.2021 він був включений до реєстру споживачів інших постачальників, не надав доказів складання актів приймання-передачі природного газу від інших постачальників у спірний період, а тому спожиті об`єми природного газу автоматично включені оператором газотранспортної системи до портфеля постачальника «останньої надії». 
Водночас, як вже було зазначено, позивачем надана інформація щодо споживачів, які були зареєстровані в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» від оператора ГРМ, а саме, витяг з інформаційної платформи інформації, щодо закріплення споживача з EIC-кодом 56XS00017QNLF008 в Реєстрі споживачів постачальника, витяг з інформаційної платформи інформації щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS00017QNLF008 за період з 01.11.2021 по 30.11.2021 (надається у вигляді скріншоту з інформаційної платформи Оператора ГТС).
У постанові Верховного Суду від 14.06.2023 у справі №904/2867/22 зроблено висновок, що дані інформаційної платформи Оператора ГТС є належними доказами на підтвердження факту поставки та об`єму природного газу.
Отже, зазначені докази були обґрунтовано визнані судом першої інстанції належними, оскільки об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ/Оператора ГТС (для прямих споживачів) за підсумками розрахункового періоду, що містяться в інформаційній платформі оператора ГТС та надані споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов типового договору (пункт 4.2 договору).
Відносно вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 у сумі 480 грн 11 коп., колегія суддів зазначає про таке.
Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Частиною 1 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з пунктом 4.5 типового договору у разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що позивачем не зазначено з якого саме дня виникло прострочення зобов`язання, а тому заперечує проти стягнення з нього такого нарахування. 
Колегія суддів наголошує, що пунктом 4.4. договору передбачено, що споживач зобов`язаний оплатити рахунок, наданий постачальником відповідно до пункту 4.3 цього договору, до закінчення календарного місяця, наступного за місяцем постачання природного газу (пункт 4.4 договору).
Позивачем 14.12.2021 направлено відповідачу засобами поштового зв`язку рахунок на оплату №31378 на суму 3964,80 грн та коригувальний акт, що підтверджується відповідним списком згрупованих відправлень №13.12.2021 та фіскальним чеком від 14.12.2021 (том 1 а.с.12-14).
Враховуючи положення пункту 4.4. договору, граничним строком оплати поставленого позивачем відповідачу природного газу в період з 16 по 17 листопада 2021 року є 31.12.2021.
Згідно наданого позивачем розрахунку штрафних санкцій, пеня нарахована Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за період з 01.01.2022 по 30.06.2022 у сумі 480,11 грн. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку такий розрахунок є арифметично правильним, обґрунтованим, зробленим у відповідності до даних первинних документів та договірних умов.
Відносно вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.01.2022 по 31.05.2025 у сумі 406,03 грн та інфляційних втрат за період з січня 2022 року по травень 2025 року в сумі 2273,83 грн суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, за цією нормою Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунок 3% річних, наданий позивачем, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що він є арифметично правильним та обґрунтованим.
Отже, обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача є 3% річних за період з 01.01.2022 по 31.05.2025 у сумі 406,03 грн.
Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, суд апеляційної інстанції також погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є арифметично правильним та обґрунтованим.
Отже, обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача є інфляційні втрати за період з січня 2022 року по травень 2025 року в сумі 2273,83 грн.
Відносно доводів відповідача щодо спливу строку позовної давності колегія суддів зазначає таке.
Як було встановлено судом, граничним строком оплати поставленого позивачем відповідачу природного газу в період з 16 по 17 листопада 2021 року є 31.12.2021.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення ст. 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу. Тобто, або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму.
Частиною 1 ст. 260 ЦК України встановлено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами та доповненнями, внесеними відповідними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з наступними змінами), зокрема, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року №641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
02.04.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема п.12 такого змісту: « 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Отже, строк дії карантину закінчився 30.06.2023.
При цьому, 17.03.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX, яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено п.19 такого змісту: « 19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Указом Президента України від 14.07.2025 №478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.07.2025 №4524-ІХ «Про затвердження Указу Президента України від 14.07.2025 №478/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб.
Водночас, Законом України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 №4434-IX, який набрав чинності 04.09.2025, п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України виключено.
З огляду на зазначене, звернення позивача з цим позовом до суду першої інстанції відбулося в межах строків позовної давності, а доводи відповідача в цій частині судом відхиляються.
Відносно доводів відповідача про те, що відділ освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації є неналежним відповідачем за заявленими позовними вимогами суд зазначає таке.
Згідно з п.3 ч.1, ч.5 ст.78 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» повноваження сільської, селищної, міської, районної в місті, районної, обласної ради можуть бути достроково припинені у випадках, передбачених Законами України «Про військово-цивільні адміністрації», «Про правовий режим воєнного стану». Повноваження сільської, селищної, міської, районної в місті, районної, обласної ради за наявності підстав, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, достроково припиняються з дня набрання чинності актом Президента України про утворення відповідної військово-цивільної, військової адміністрації.
Абзацами 1, 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» передбачено, що для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації. Військово-цивільні адміністрації - це тимчасові державні органи у селах, селищах, містах, районах та областях, що діють у складі Антитерористичного центру при Службі безпеки України (у разі їх утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі проведення антитерористичної операції) або у складі Об`єднаного оперативного штабу Збройних Сил України (у разі їх утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях) і призначені для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення безпеки і нормалізації життєдіяльності населення, правопорядку, участі у протидії актам збройної агресії, диверсійним проявам і терористичним актам, недопущення гуманітарної катастрофи в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема проведення антитерористичної операції.
Згідно з абз.1-3 ч.1 ст.3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» військово-цивільні адміністрації утворюються у разі потреби за рішенням Президента України. У день набрання чинності актом Президента України про утворення військово-цивільної адміністрації припиняються згідно із цим Законом повноваження: обласної ради, її виконавчого апарату, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах, - у разі утворення військово-цивільної адміністрації області; районної ради, її виконавчого апарату, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у цих органах, - у разі утворення військово-цивільної адміністрації району. У разі утворення військово-цивільної адміністрації населених пунктів повноваження відповідних сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад, сільських, селищних, міських голів припиняються з дня призначення керівника такої військово-цивільної адміністрації. Повноваження виконавчих органів зазначених рад, апаратів цих рад та їх виконавчих комітетів, посадових та службових осіб місцевого самоврядування, які працюють у таких органах та апаратах, припиняються з дня, наступного за днем прийняття рішення зазначеним керівником військово-цивільної адміністрації населених пунктів про можливість цієї військово-цивільної адміністрації здійснювати повноваження, віднесені законом до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.
Абазом 1 ч.2 ст.3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» передбачено, що військово-цивільні адміністрації населених пунктів утворюються на території територіальних громад, сільські, селищні, міські ради яких та/або їх виконавчі органи не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, у тому числі внаслідок фактичного саморозпуску або самоусунення від виконання своїх повноважень, або їх фактичного невиконання, а також у разі прийняття Центральною виборчою комісією рішення про неможливість проведення виборів до відповідних органів місцевого самоврядування. Найменування військово-цивільних адміністрацій населених пунктів, як правило, є похідними від найменувань населених пунктів, визначених адміністративними центрами відповідних територіальних громад, у формі прикметника.
Указом Президента України від 19.02.2021 №62/2021 «Про утворення та реорганізацію військово-цивільних адміністрацій у Луганській області» постановлено утворити Широківську сільську військово-цивільну адміністрацію Щастинського району Луганської області.
Абзацом 4 ч.11 ст.3 Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» встановлено, що повноваження військово-цивільних адміністрацій населених пунктів, районних, обласних військово-цивільних адміністрацій також припиняються згідно із Законом України »Про правовий режим воєнного стану».
Частиною 9 ст.4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що у зв`язку з утворенням військових адміністрацій населених пунктів повноваження військово-цивільних адміністрацій цих населених пунктів припиняються з дня початку здійснення відповідною військовою адміністрацією своїх повноважень.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався..
Відповідно до п.15 ч.2 ст.15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» військові адміністрації населених пунктів на відповідній території здійснюють повноваження із управління закладами освіти, установами освіти, закладами охорони здоров`я, культури, фізичної культури і спорту, надавачами соціальних послуг, які належать територіальним громадам або передані їм, молодіжними, підлітковими закладами за місцем проживання; організації їх матеріально-технічного та фінансового забезпечення; організації надання ними послуг, у тому числі соціальних. 
Аналізуючи положення «Про правовий режим воєнного стану» колегія суддів дійшла висновку, що військова адміністрація приймає повноваження розформованої військово-цивільної адміністрації і відповідно несе відповідальність за її зобов`язаннями, оскільки вона є тимчасовим державним органом, що заміщує місцеві ради та органи виконавчої влади в умовах воєнного стану. Тобто, коли військово-цивільна адміністрація припиняє діяльність, новоутворена військова адміністрація успадковує її функції та зобов`язання. Військова адміністрація, як тимчасовий орган управління, бере на себе функції і відповідальність попередніх військово-цивільних адміністрацій та органів місцевого самоврядування на підвідомчій території.
Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що відділ освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації Щастинського району Луганської області є належним відповідачем у справі.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі викладеного, враховуючи, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги відділу освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації Щастинського району Луганської області без задоволення, а рішення Господарського суду Луганської області від 06.10.2025 у справі №913/197/25 без змін.
Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу відділу освіти, культури, молоді та спорту Широківської сільської військової адміністрації Щастинського району Луганської області залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Луганської області від 06.10.2025 у справі №913/197/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Н.О. Мартюхіна 

Суддя В.В. Россолов