ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 січня 2026 року справа №200/6488/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року (повне судове рішення складено 20 жовтня 2025 року) у справі № 200/6488/25 (суддя в І інстанції Чучко В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з пенсії, 

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління), в якому просив:
- визнати протиправною триваючу бездіяльність щодо невиплати заборгованості з нарахованої суми пенсії за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 у сумі 182304,67 грн;
- стягнути нараховану, але не виплачену пенсію за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 у сумі 182304,67 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання рішення суду позивачу призначено пенсію з 09.11.2022, але заборгованість по пенсії, яка утворилась за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 у сумі 182 304,67 грн, не виплачена. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує його право на отримання належної пенсії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 у розмірі 182304,67 грн.
Стягнуто з Управління на користь позивача заборгованість з виплати пенсії за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 у розмірі 182304 грн 67 коп.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заборгованості з пенсії за період з 18.11.2022 по 31.08.2024 у сумі 121455,20 грн є способом виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.11.2023 по справі № 200/5068/23. Таким чином, Головне управління вважає, що позовні вимоги є такими, що набрали законної сили рішенням суду у справі № 200/5068/23. Нарахована доплата згідно рішення суду за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 в розмірі 182304,67 грн облікована Головним управлінням, як заборгованість з типом рішення Державний бюджет, потребує додаткового фінансування та підлягає виплаті після отримання відповідного фінансового ресурсу. Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік на сьогодні не затверджено. Відтак, виплата заборгованості з пенсійних виплат на виконання рішення суду ОСОБА_1 буде проводитись в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету Пенсійним фондом України відповідно до вимог Порядку № 21-2, після прийняття бюджету Пенсійного фонду України на 2025 рік. Враховуючи викладене, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначеної Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2023 у справі №200/5293/22, яке набрало законної сили 06.06.2023:
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди:
з 22 вересня 1993 року по 16 червня 1995 року;
з 25 вересня 1995 року по 17 листопада 1995 року;
з 22 грудня 1997 року по 18 лютого 1998 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ст. 14, П/П, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в) періоди:
з 02 березня 2004 року по 31 січня 2005 року;
з 26 березня 2005 року по 21 листопада 2005 року;
з 08 грудня 2008 року по 12 грудня 2008 року;
з 15 жовтня 2009 року по 03 грудня 2009 року;
з 16 грудня 2012 року по 27 лютого 2013 року;
з 01 квітня 2013 року по 15 вересня 2013 року;
з 20 січня 2016 року по 30 червня 2016 року;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09 листопада 2022 року про призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.
На виконання рішення суду позивачу здійснено нарахування доплати пенсії за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 у сумі 182 304,67 грн, що підтверджується аналітикою нарахувань.
Листом від 22.08.2025 № 32772-29300/К-02/8-0500/25 відповідач повідомив позивача, що рішення суду виконано Головним управлінням у Київській області своєчасно в повному обсязі в межах покладених зобов`язань. Виплату поточної пенсії розпочато з 01.08.2023. На виконання рішення суду нараховано доплату за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 у сумі 182 304,67 грн. Доплата згідно з рішенням суду, як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу.
Таким чином, спірним питанням даної справи є правомірність невиплати заборгованості з пенсії позивачеві за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 у сумі 182 304,67 грн.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частиною 3 ст. 4 вказаного Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Згідно зі ст. 5 вказаного Закону виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що відповідачем нараховано суму пенсії за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 у сумі 182 304,67 грн., разом з цим виплата цієї суми пенсії не здійснена.
Суд не приймає доводів відповідача, що виплата пенсії за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування, буде фактично виплачена після отримання відповідного фінансового ресурсу, оскільки відсутність фінансування не звільняє державу в особі уповноваженого органу Пенсійного фонду України від обов`язку здійснити таку виплату та не може позбавляти права особи на отримання належних сум пенсій.
Тобто, наявна пасивна поведінка, яка виражається у бездіяльності відповідача, оскільки невиплата належної позивачу пенсії є протиправною та не відповідає зазначеним критеріям правомірності, відповідно позовні вимоги є обґрунтованими.
Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини зазначив, що в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття "майно" охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (п. 74 рішення від 02.03.2005 року у справі "Von Maltzan and Others v. Germany"). Європейський суд з прав людини зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та сформував позицію для інтерпретації вимоги як такої, що може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема, є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність. Таким чином, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції слід застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань".
Невиплатою позивачу пенсії за певний період з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відбулося втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним та порушило право позивача на отримання пенсії, на що він мав законні очікування.
Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати пенсії позивачу за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 у розмірі 182304,67 грн., суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідача заборгованості з пенсійних виплат за період з 09.11.2022 по 31.07.2023 у розмірі 182304,67 грн.
Суд не приймає посилань відповідача, що стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заборгованості з пенсії є способом виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14.02.2023 року у справі №200/5293/22, оскільки зазначеним рішенням зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, а не її виплату.
Отже, з огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з пенсії, підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року у справі № 200/ 6488/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 15 січня 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук