ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/30207/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 р. (суддя Ремез К.І.) в адміністративній справі №160/30207/25 за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРК ГРУП", про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області 20 жовтня 2025 р. подало до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРК ГРУП" (код ЄДРПОУ 42544772) податковий борг у розмірі 2 532 985,19 грн. шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 р. позовну заяву повернуто позивачеві на підставі пункту 8 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
У поданій апеляційній скарзі Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати та надіслати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції проігнорував процедуру узгодження податкового зобов`язання, встановлену статтею 56 Податкового кодексу України. Крім того, суд першої інстанції помилково застосував п. 8 ч. 4 ст. 169 КАС України (повернення позову до закінчення строку на оскарження) до податкової вимоги від 28.08.2025, оскільки податкова вимога не є рішенням суб`єкта владних повноважень у контексті нарахування грошових зобов`язань, а лише процедурним документом, що фіксує наявність боргу. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від ТОВ "ДОРК ГРУП" до апеляційного суду не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.
Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції керувався пунктом 8 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.
За приписами цієї процесуальної норми позовна заява повертається позивачеві, якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу.
Згідно частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Питання щодо застосування судами пункту 8 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України вже неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом. Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 19 червня 2020 року у справі № 520/12807/19, від 12 травня 2022 року у справі № 420/9673/20, від 30 жовтня 2025 р. у справі №120/14997/24, позов з вимогою про стягнення коштів, яка ґрунтується на підставі рішення контролюючого органу, може бути ним поданий до суду не раніше закінчення строку, встановленого для судового оскарження такого рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 липня 2025 року у справі № 500/2276/24 погодилася із правильністю усталеної практики судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду щодо строків оскарження рішень податкового органу, а саме:
1) якщо платник податків не оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку - строк звернення до суду становить 6 місяців (частина друга статті 122 КАС України);
2) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке не стосується нарахування грошових зобов`язань (наприклад, відмова у реєстрації податкових накладних; присвоєння ризикового статусу тощо), - строк звернення до суду становить 3 місяці (частина четверта статті 122 КАС України);
3) якщо платник податків оскаржував рішення контролюючого органу в досудовому (адміністративному) порядку, яке передбачає нарахування грошових зобов`язань (наприклад, податкове повідомлення-рішення), - строк звернення до суду становить 1 місяць (пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України).
Як встановлено судом першої інстанції, податковий борг, який пред`явлений контролюючим органом до стягнення, виник на підставі грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням №0394880712 від 10.07.2025. 
Оскільки позов поданий до суду до закінчення шестимісячного строку, визначеного частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у суб`єкта владних повноважень право на пред`явлення визначених законом позовних вимог в цій частині ще не виникло, а тому зазначений позов був правомірно повернутий.
Колегія суддів також звертає увагу, що за приписами частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженої ухвали, які визначені статтею 320 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 жовтня 2025 р. в адміністративній справі №160/30207/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 13 січня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий