КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2026 року м. Київ справа №320/4998/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі – ГУ ПФУ у Київській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – ГУ ПФУ в Луганській області, відповідач-2), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 103950002417 від 05.10.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у зоні відчуження у 1987 році;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області з 28.09.2023 призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону У країни «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, щовідповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні державної пенсії зі зниженням пенсійного віку. 
Зазначає, що 28.09.2023 у зв`язку із досягненням пенсійного віку (зі зменшенням, передбаченим ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») позивач звернувся з заявою про призначення пенсії до ГУ ПФУ у Київській області.
Проте 05.10.2023 отримав рішення ГУ ПФУ в Луганській області (№ 103950002417 від 05.10.2023, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішення вмотивовано тим, що позивачем не надано документів, які б підтверджували факт участі позивача у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. У рішенні зазначено, що до заяви не долучено документи, що містять інформацію про періоди роботи в зоні відчуження та документи, що підтверджують підвищену оплату праці в зоні відчуження.
Таким чином позивач вважає відмову ГУ ПФУ в Луганській області № 103950002417 від 05.10.2023 неправомірною та такою, що суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII має вищу юридичну силу, ніж підзаконні акти, в тому числі Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі – Порядок № 22-1).
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.02.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання. 
Відповідач-1 у відзиві проти позовних вимог заперечило, зазначивши, що після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено ГУ ПФУ в Луганській області. Отже ГУ ПФУ у Київській області не вчиняло жодних протиправних дій чи бездіяльності, наслідками яких є рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії, оскільки взагалі не розглядало і не мало розглядати подані позивачем документи.
Відповідач-2 у поданому відзиві проти позовних вимог заперечили, зазначивши, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Стверджують, що позивачу відмовлено в задоволенні його заяви у зв`язку з неподанням відповідних документів згідно підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1.
Зазначає, що оскільки до матеріалів пенсійної справи не долучено документи, визначені підпунктом 7 пункту 2.1 Порядку №22-1, в яких зазначено інформацію про виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме в населеному пункті чи на об`єкті, що відноситься до 30-ти кілометрової зони відчуження, рішенням ГУ ПФУ в Луганській області від 05.10.2023 №103950002417 ОСОБА_1 правомірно відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII.
Позивач надав відповіді на відзив.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 .
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2-ї категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 03.06.1998.
28.09.2023 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі – Закон № 796-XII).
Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Луганській області від 05.10.2023 № 103950002417 відмовлено ОСОБА_1 в призначенні пенсії.
Підставою для відмови в призначенні пенсії зазначено підпункт 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1, згідно якого визначено, що документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є:
- довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи у зоні відчуження;
- посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
В рішенні зазначено, що вік ОСОБА_1 на дату подачі заяви становив 55 років, за наданими документами страховий стаж склав 21 рік 11 місяців 13 днів.
До страхового стажу не зараховано наступні періоди роботи:
- навчання з 04.03.2002 по 18.04.2002 у Фастівській автомобільній школі, оскільки до матеріалів пенсійної справи не долучено документ про присвоєння кваліфікації (підлягає уточненню довідкою);
- роботи з 01.07.2023 по 31.08.2023 на Комунальному підприємстві Фастівської міської ради «Фастівський міський центр первинної медичної (медико-санітарної) допомоги у зв`язку з відсутністю сум нарахованої заробітної плати та сплати страхових внесків.
До заяви для визначення права на пенсію долучено наказ по Будівельному управлінню №145 треста «Південзахідтрансбуд» від 09.01.1987 №8 про направлення на будівельні роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-ти кілометровій зоні забруднення радіонуклідами на дільниці ст. Пересадочна-Янів в термін з 02.02.1987 колектив прорабського пункту №2, в тому числі ОСОБА_1 .
Згідно зазначеного наказу пункт постійної дислокації прорабського пункту №2 - ст.Неданчичі.
Переліком населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Українською РСР від 23 липня 1991 р. №106, (далі - Перелік населених пунктів) визначено населені пункти, що відносяться до 30-ти кілометрової зони відчуження, в зазначеному Переліку населений пункт Неданчичі відсутній.
Станція Неданчичі, що розташована в селищі Неданчичі Чернігівської області Ріпкинського району, включена до Переліку населених пунктів зони гарантованого добровільного відселення.
До заяви для визначення права на пенсію долучено: розподільчі відомості колективного фонду між членами бригади за червень - грудень 1987 року; табелі - розрахунки за липень, жовтень, листопад 1987 року; наряди на виконання відрядних робіт за червень 1987 року, серпень 1987 року, грудень 1987 року.
В наданих документах зазначено тільки кількість відпрацьованих годин в кожному місяці без визначення населеного пункту, об`єкту, де саме виконував роботи ОСОБА_2 .
Отже, право на пенсію відповідно до статті 55 Закону України №796-ХІІ мають особи, які відпрацювали встановлену кількість календарних днів в населених пунктах, затверджених Переліком населених пунктів, що відносяться саме до 30-ти кілометрової зони відчуження, за умови підтвердження періоду такої роботи довідкою, в якій зазначено населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи.
Таким чином, відповідач-2 дійшов висновку, що оскільки до матеріалів пенсійної справи не долучено документи, визначені підпунктом 7 пункту 2.1 Порядку №22-1, в яких зазначено інформацію про виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме в населеному пункті чи на об`єкті, що відноситься до 30-ти кілометрової зони відчуження, рішенням ГУ ПФУ в Луганській області від 05.10,2023 №103950002417 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України №796-ХІІ.
Не погоджуючись з такими діями позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. (стаття 3 Конституції України)
За змістом статті 16 Конституції України, забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.
Отже, виходячи зі статті 16 Основного Закону України, обов`язок держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу зумовлює надання особливого статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Закон № 796-XII спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Так, згідно статтею 9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих. 
Відповідно до статті 55 Закон № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:
Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС:
- які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років;
- які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років;
- які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році - 5 років.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до пп 5 п. 2.1 якого до заяви про призначення пенсії за віком додаються, серед іншого, документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та працювали визначену кількість днів у зоні відчуження.
В силу вимог частини третьої статті 65 Закону № 796-XII посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Законом №796-ХІІ).
Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Відповідно до пункту 5 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року до 31 грудня 1986 року від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 1 до 14, у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або на їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році видаються відповідні посвідчення. 
В пункті 10 вказаного Порядку уточняється на підставі яких документів видається посвідчення. Зокрема, встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
З аналізу наведених норм права слідує, що єдиним документом, що підтверджує статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постановах від 21.11.2006 № 21-1048во06 та від 04.09.2015 № 690/23/15-а.
Верховний Суд також підтримав таку позицію у своїх постанова від 27.02.2018 у справі №344/9789/17 та від 22.03.2018 у справі № 588/538/16-а.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році 2-ї категорії, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_2 від 03.06.1998.
Отже позивач брав участь в ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. 
Тобто наведені документи свідчать про наявність у позивача права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ. 
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.02.2019 у справі № 530/491/17, а також у постановах Шостого апеляційного адміністративного суду 19.03.2025 у справі № 320/3036/23 та від 29.05.2019 у справі № 826/14840/18.
Отже, матеріали справи свідчать, що позивач, звертаючись до пенсійного органу з відповідною заявою, виконав приписи чинного законодавства, оскільки він має посвідчення ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії осіб, що підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 приймав участь в ліквідації аварії Чорнобильській АЕС, з огляду на що, у позивача наявне право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.
Посилання відповідача-1 та відповідача-2 в оскаржуваних рішеннях на відсутність певних первинних документів, не може бути підставою для позбавлення позивача права на належне пенсійне забезпечення. 
Посвідчення позивача недійсним не визнавалось, його статус ліквідатора наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не оспорюється.
Разом з тим факт роботи позивача в зоні ЧАЕС у 1987 році та наявність стажу, необхідного для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку додатково підтверджується наказом по БУ № 145 № 8-к від 19.01.1987 року про передислокацію до 02.02.1987 на весь період будівництва для роботи в 30-ти кілометровій зоні ст. Неданчичі, колектив про рабського пункту № 2, зокрема й ОСОБА_1 , а також розподільчими відомостями колективного фонду заробітної плати між членами бригади за червень, липень, серпень, вересень, грудень 1987 року з яких вбачається, що в 1987 році позивач відпрацював в 30 кілометровій зоні 44 дні, за що йому нараховувалась підвищена оплата праці у двократному розмірі.
Окрім того, розмір загального страхового стажу позивача є достатнім для призначення спірного виду пенсії, що учасниками справи не оспорюється.
Заперечення відповідача-1 у відзиві на те, що станція Неданчичі не відноситься до 30-ти кілометрової зони відчуження є необґрунтованими, з огляду на те, що як вбачається з матеріалів справи позивача було відряджено для виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не на станцію Неданчичі, а на дільницю станції Пересадочна-Янів. Саме станція Янів Чорнобильського району Київської області віднесена Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 № 106 до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи і саме там позивач виконував роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 
Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку. 
Отже, враховуючи, що із заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу 28.09.2023, саме з цієї дати його права підлягають відновленню.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також письмові доводи сторін, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору, то підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення № 103950002417 від 05.10.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, який працював у зоні відчуження у 1987 році.
3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10; код ЄДРПОУ 22933548) з 28.09.2023 призначити та виплачувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.