ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року	Львів	Справа № 300/1735/25 пров. № А/857/28141/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Ільчишин Н.В., Матковської З.М.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року (суддя – Тимощук О.Л., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Івано-Франківськ , дата складання повного рішення – не зазначено), 
в адміністративній справі №300/1735/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, 
про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, 

встановив: 

У березні 2025 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі — відповідач), в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та скасувати рішення про відмову в перерахунку пенсії позивачу від 19.12.2024 №092350000941; 2) зобов`язати відповідача провести позивачу з 16.04.2023 перерахунок та виплату пенсії за віком, врахувавши заробітну плату (дохід) за період роботи з 01.02.1984 по 31.12.1990, яка враховується при обчисленні пенсії, визначену архівною довідкою про заробітну плату від 22.06.2004 за №Я-13/1, з урахуванням виплачених сум.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому висловив свої заперечення проти її задоволення. Просив закрити провадження по справі № 300/1735/25.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії та скасувати рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 19.12.2024 №092350000941. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести ОСОБА_1 з 01.04.2024 перерахунок та виплату пенсії за віком, врахувавши заробітну плату (дохід) за період роботи з 01.02.1984 по 31.12.1990, яка враховується при обчисленні пенсії, визначену архівною довідкою про заробітну плату від 22.06.2004 за №Я-13/1, з урахуванням виплачених сум. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 частину сплаченої суми судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що питання перерахунку і виплати пенсії за віком, із врахуванням заробітної плати (доходу) за період роботи з 01.02.1984 по 31.12.1990, яка визначена архівною довідкою про заробітну плату від 22.06.2004 №Я-13/1 вже було предметом розгляду справи в суді (рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 по справі №300/3743/24, частково змінене постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024). Крім цього, станом на 24.03.2025 позивач не надав до Головного управління довідку про заробітну плату від 22.06.2004 №Я-13/1 видану архівним відділом адміністрації муніципальної освіти, міста окружного значення Радужний Ханти-Мансійського округу Тюменської області за період з 01.02.1984 по 31.12.1990 з перекладом на українську мову. Також звертає увагу апелянт на те, що при зміні однієї альтернативної вимоги іншою або при виділенні з позову, який вже заявлено, частини позовних вимог в окремий позов, тотожність предмета позову зберігається. Крім цього, зазначає апелянт, що при винесенні позитивного рішення про призначення пенсії, позивач буде перебувати на обліку в Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, тобто за місцем проживання. Тому на думку апелянта, необхідно залучити Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області третьою стороною по справі, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду від 12.06.2025 року в справі № 300/1735/25 та прийняти нове рішення по справі, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
Позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з квітня 2023 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.21).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 по адміністративній справі №300/3743/24 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати (доходу) за період роботи з 01.02.1984 по 31.12.1990, рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 17.04.2024 №092350000941 скасовано та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.04.2024, з урахуванням довідки про заробітну плату №Я-13/1 від 22.06.2004, та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків, наведених у мотивувальній частині рішення суду (а.с.27-31). 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 в адміністративній справі №300/3743/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі №300/3743/24 змінено в частині мотивів задоволення позову. В решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року, у справі №300/3743/24 залишено без змін (а.с.32-35). 
Також встановлено, що 20.12.2024 відповідачем Головним управлінням ПФУ в Кіровоградській області прийнято рішення №22062/03-16 про відмову у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 від 19.12.2024 №092350000941 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду м.Львів від 11.12.2024 по справі №300/3746/24 на заміну рішення про відмову від 17.04.2024 №092350000941 (а.с.17-18). 
Зі змісту цього Рішення від 20.12.2024 №22062/03-16 видно, що позивач звернулася з заявою від 09.04.2024 №5210 про перерахунок пенсії, а саме, зміна періодів 60 місяців до 01.06.2000, при цьому надала пакет документів: паспорт, свідоцтво про шлюб, документи про місце проживання (реєстрації) особи, витяг з реєстру страхувальників, довідка ОК-5, довідка про заробітну плату від 22.06.2004 №9-13/1 видану архівним відділом адміністрації муніципальної освіти, міста окружного значення Райдужний, Ханти-Мансійського округу Тюменської області за період роботи з 01.02.1984 по 31.12.1990. 
Однак, Головне управління ПФУ в Кіровоградській області в оскаржуваному рішенні зазначило, що документи, необхідні для призначення/перерахунку пенсії, зокрема, про заробітну плату до 31.12.1991, уточнюючі документи про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи, та інші документи враховуються при призначенні/перерахунку пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961. 
Позивач, не погодившись з відмовою відповідача, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.
Судом вірно враховано, що правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі, також Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, іншими законами і нормативно-правовими актами, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Частиною 1 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Згідно абзаців 4 і 5 частини 1 статті 40 Закону №1058-IV для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. 
Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі, також Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Порядку №22-1).
За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами (пункт 2.10 Порядку №22-1).
Згідно частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Так, судом першої інстанції вірно враховано, що Законом України від 11.07.1995 №290/95-ВР ратифіковано Угоду про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів, укладену в рамках Співдружності Незалежних Держав і підписану від імені Уряду України у м. Москві 15 квітня 1994 року (надалі, також Угода від 15 квітня 1994 року).
Відповідно до статті 4 цієї Угоди кожна зі Сторін визнає (без легалізації) дипломи, свідоцтва про освіту, відповідні документи про надання звання, розряду, кваліфікації та інші неодмінні для провадження трудової діяльності документи і завірений у встановленому на території Сторони виїзду порядку - переклад їх державною мовою Сторони працевлаштування або російською мовою. Трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами. Вразі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.
Питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей, згідно з статтею 9 цієї Угоди, регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.
Приписами пунктів 2 і 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року визначено, що для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.
У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.
Згідно статті 11 Угоди від 13 березня 1992 року необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.
Частинами 1 і 2 статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", прийнято рішення про: - вихід з цієї Угоди, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві; - доручено Міністерству закордонних справ України в установленому порядку повідомити депозитарію про вихід з цієї Угоди.
Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.
З 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.
З цього приводу, судом першої інстанції вірно зазначено та враховано, що денонсація Угоди від 13.03.1992 означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.
Таким чином, суд вірно зазначив, що оскільки спірні довідки були видані позивачу до виходу Держави Україна та російської федерації з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року, то така довідка повинна прийматися на території України без легалізації.
Окрім цього, згідно пункту 1 Постанови КМУ від 04.02.2023 №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав», під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.
Отже, архівна довідка №Я-13/1 від 22.06.2004 за періоди роботи позивача на території російської федерації до 24.02.2022 року приймається на території України без спеціального посвідчення, правові підстави для проставлення апостилю — відсутні.
Так, зі змісту архівної довідки №Я-13/1 від 22.06.2004 видно, що вона містить інформацію про дату її видачі, номер довідки, первинні документи на підставі яких видана така довідка, підписані відповідальною особою архівного відділу Адміністрації муніципальної освіти міста окружного значення Радужний, на ній міститься відтиски печатки відповідного архівного відділу.
Тобто, її зміст не викликає сумнівів з приводу сум нарахованої позивачу заробітної плати за період роботи з лютого 1984 року по грудень 1990 року.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи є переклад з російської мови на українську мову архівної довідки №Я-13/1 від 22.06.2004 (а.с.20), а тому доводи апелянта щодо неможливості врахування цієї довідки є безпідставними.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про право позивача на перерахунок та виплату пенсії за віком, з врахуванням заробітної плати (доходу) за період роботи з 01.02.1984 по 31.12.1990, яка враховується при обчисленні пенсії, визначеної архівною довідкою про заробітну плату від 22.06.2004 за №Я-13/1, з урахуванням виплачених сум. 
Щодо доводів апелянта (відповідача) про те, що питання перерахунку і виплати пенсії за віком, із врахуванням заробітної плати (доходу) за період роботи з 01.02.1984 по 31.12.1990, яка визначена архівною довідкою про заробітну плату від 22.06.2004 №Я-13/1 вже було предметом розгляду в суді, то колегія судів вважає такі необгрунтованими, з огляду на наступне.
Так, Івано-Франківським окружним адміністративним судом розглядався спір між ОСОБА_1 та Головним управлінням ПФУ в Кіровоградській області щодо перерахунку і виплати пенсії за віком, із врахуванням заробітної плати (доходу) за період роботи з 01.02.1984 по 31.12.1990, яка визначена архівною довідкою про заробітну плату від 22.06.2004 №Я-13/1 в адміністративній справі №300/3743/24.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.07.2024 в адміністративній справі №300/3743/24 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати (доходу) за період роботи з 01.02.1984 по 31.12.1990, скасовано рішення про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 17.04.2024 №092350000941 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 09.04.2024, з урахуванням довідки про заробітну плату №Я-13/1 від 22.06.2004, та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків, наведених у мотивувальній частині рішення суду.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2024 в адміністративній справі №300/3743/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задоволено частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі №300/3743/24 змінено в частині мотивів задоволення позову. В решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року, у справі №300/3743/24 залишено без змін.
Тобто в адміністративній справі №300/3743/24 ОСОБА_1 оскаржувала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 17.04.2024 №092350000941, в той час, як предметом розгляду в даній адміністративній справі є оскарження дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно з рішенням від 19.12.2024 №092350000941, його скасування та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії за віком, врахувавши заробітну плату (дохід) за період роботи з 01.02.1984 по 31.12.1990, яка враховується при обчисленні пенсії, визначену архівною довідкою про заробітну плату від 22.06.2004 за №Я-13/1, з урахуванням виплачених сум.
Тобто згідно з рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі №300/3743/24 та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 17.04.2024 №092350000941 було прийняте з інших підстав, ані ж ті, які зазначені у рішенні про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 від 19.12.2024 №092350000941, що є предметом розгляду в даній адміністративній справі. 
Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про необхідність залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області третьою стороною по справі, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача. 
Апеляційний суд враховує, що спірні правовідносини виникли між ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, у зв`язку з відмовою останнього у перерахунку пенсії за віком з врахуванням заробітної плати (доходу) за період роботи з 01.02.1984 по 31.12.1990, згідно з архівною довідкою про заробітну плату від 22.06.2004 за №Я-13/1. Тобто позовні вимоги заявлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. 
За встановлених обставин справи та з огляду на характер та предмет спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав залучати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області третьою стороною по справі. 
Колегія суддів також враховує, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог - позивач не оскаржує. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним встановленням обставин справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги, які колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з урахуванням наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд – 

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області – залишити без задоволення. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року в адміністративній справі № 300/1735/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	З. М. Матковська