ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року 
м. Черкаси

Справа № 704/899/25		
Провадження № 22-ц/821/26/26		
Категорія: 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М., 

учасники справи:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал»,
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Черкаси апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - адвоката Хлопкової Марії Сергіївни на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

07 липня 2024 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої вимоги мотивувало тим, що відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, після чого подав заявку, в якій зазначив персональні дані, та вказав номер банківської картки для перерахування коштів. 
Після отримання заявки Товариство перевірило особисті дані відповідача, з метою його ідентифікації, а потім погодило надання кредиту і надіслало йому одноразовий персональний ідентифікаторFQWH3682.
Згідно умов Кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та 30.04.2020 перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 6 300,00 грн на банківську карту № НОМЕР_1 відповідача, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору.
В подальшому, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за укладеним 28.11.2018 Договором факторингу своє право вимоги до ОСОБА_1 відчужило ТОВ «Таліон плюс», а ТОВ «Таліон плюс» право вимоги до відповідача за Договором факторингу від 05.08.2020 відчужило ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», а ТОВ «Онлайн фінанс», у свою чергу, за Договором факторингу від 04.06.2025 право вимоги до відповідача відчужило позивачу ТОВ «Юніт Капітал».
Зазначив, що оскільки ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку вчасно повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування ними, позивач переконаний, що за умовами Договору факторингу № 04/06/25-Ю він має право вимагати від відповідача 16 734,27 грн за Кредитним договором № 417757454 від 30.04.2020.
У зв`язку із вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 417757454 від 30.04.2020 у розмірі 16 734,27 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 2 422,40 грн. Також просив покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в позовній заві позивач стверджував, що набув права вимоги до відповідача відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, проте, згідно наданих суду копій документів в матеріалах справи відсутній документ, який би підтверджував викладене в позові, натомість позивачем надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025, згідно якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 на суму 40 895,50 грн.
Зазначив, що будь-яких інших доказів переходу права грошової вимоги до ОСОБА_1 позивачем не надано, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем переходу права вимоги до відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Доводи особи, яка подала апеляційну скарги

15 вересня 2025 року, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Юніт Капітал» – адвокат Хлопкова М. С. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2025 рокута постановити нове, яким позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 417757454 від 30.04.2020№ 417757454 від 30.04.2020задовольнити в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що позивачем разом з позовною заявою через підсистему «Електронний суд» було долучено до матеріалів справи витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 саме щодо відповідача ОСОБА_1 .
Таким чином, зазначила, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення неповністю з`ясував обставини, що мають значення для вирішення справи, а його висновки про те, що позивач не набув права вимоги до відповідача не відповідають дійсним обставинам та спростовуються викладеним вище доказами.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи

30.04.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір № 417757454, відповідно до якого Товариство зобов`язалось надати позичальнику кредит у розмірі 6 300 грн, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. (а.с.12 - 13). 
Кредит наданий строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період) (п. 1.2. Договору).
На період строку, зазначеного в п. 1.2. Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою у розмірі 0,55 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.3. Договору).
Відповідно до п. 1.4. Кредитного договору у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п. 1.2. Договору умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення).
Базова процента ставка за користування кредитом не застосовується протягом користування кредитом вказаного в п. 1.2. Договору виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 0,55 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою кредитною ставкою здійснюється відповідно до п. 1.4. цього Договору ( п. 1.5. Договору).
Відповідно до п. 1.6. позичальник зобов`язується повернути товариству кредит, нараховані проценти, згідно з п. 1.3. Договору не пізніше строку, зазначеного в п. 1.2. цього Договору.
Також, у Кредитному договорі сторони передбачили, що невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (надалі за текстом Правила). Уклавши цей договір позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Товариства (п. 4.1. Договору).
Відповідно до п. 4.4. з урахуванням положень п. 1.3., 1.4., 1.5. цього Договору позичальник сплачує Товариству проценти за користування кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 201,30 % річних за дисконтною процентною ставкою або 622,20 % річних за базовою ставкою.
Даний Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором FQWH3682 (а.с.26).
Додатком № 1 до Договору № 417757454 від 30.04.2020 є графік розрахунків в якому зазначені відомості про електронний підпис одноразовим ідентифікатором позичальником ОСОБА_1 , ІН 3565507334, тел. НОМЕР_2 , Договір 417757454 від 30.04.2020, одноразовий ідентифікатор FQWH3682, відправлено 30.04.2020 о 18:08:54, введено 30.04.2020 о 18:09:49 (а.с. 15).
30.05.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору № 417757454 від 30.04.2020 в якій сторони погодили продовження строку кредитного договору на тридцять днів. Підпис ОСОБА_1 на додатковій угоді відсутній (а.с. 16).
28.06.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до Договору № 417757454 від 30.04.2020 в якій сторони погодили продовження строку кредитного договору на двадцять дев`ять днів. Підпис ОСОБА_1 на додатковій угоді відсутній (а.с. 17).
Згідно заявки на отримання грошових коштів в кредит 30.04.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 6 300,00 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , що підтверджується також інформацією з АТ КБ «ПриватБанк», що на ім`я ОСОБА_1 було емітовано платіжну картку № НОМЕР_3 та 30.04.2020 на вищевказану платіжну картку надійшов платіж у розмірі 6 300,00 грн (а.с.23, 139).
Згідно з довідкою щодо дій позичальника в інформаційно телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позичальник ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , паспорт НОМЕР_5 , виданий Тальнівським РС УГМС 03.07.2014, договір № 417757454 від 30.04.2020, сума кредиту 6 300,00 грн, строк кредитування 30, процентна ставка 1,70% в день, номер телефону НОМЕР_2 , заявка на кредит подана 30.04.2020 о 18:08; одноразовий ідентифікатор FQWH3682, відправлено позичальнику 30.04.2020 о 18:08:54, ідентифікатор введений позичальником 30.04.2020 о 18:09:49 (а.с. 26). 
Згідно копії електронного платіжного доручення № 642fab12-9840-4480-a557-b6388bb541e6 від 30.04.2020 платник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів згідно Договору № 417757454 від 30.04.2020 ОСОБА_1 на кредитний рахунок №  НОМЕР_1 (а.с. 33).
Відповідно до виготовленого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості, відповідачу 30.04.2020 видано 6 300,00 грн строком на 30 днів, 03.04.2020 відповідачем здійснено оплату у сумі – 1 040,00 грн та 28.06.2020 – 2 247,00 грн, а всього: 3 287,00 грн (а.с. 102 – 103 зворотній бік). 
28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого (п. 2.1.) клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 47 – 50).
28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, за умовами якої строк дії основного Договору визначений до .12.2020 (а.с. 54).
31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу №28/1118-01, за умовами якої строк дії основного Договору визначений до 31.12.2021 вимоги (а.с. 55 - 58).
31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 27 до договору факторингу №28/1118-01, за умовами якої строк дії основного Договору визначений до 31.12.2022 (а.с.59).
31.12.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 31 до Договору факторингу №28/1118-01, за умовами якої строк дії основного Договору визначений до 31.12.2023 (а.с. 62).
31.12.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 32 до Договору факторингу №28/1118-01, за умовами якої строк дії основного Договору визначений до 31.12.2024 (а.с. 63).
Згідно з витягу з реєстру прав вимоги № 96 від 01.09.2020 право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 417757454 від 30.04.2020 на суму боргу 11 915,22 грн, з яких 6 299,42 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 5 615,80 грн заборгованість за відсотками ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» передало ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 68 -69).
Відповідно до зробленого ТОВ «Таліон плюс» розрахунку заборгованості, станом на день набуття права на вимогу (01.09.2020) борг відповідача складав 11 915,22 грн, а станом на 17.10.2020 – 16 734,27 грн, з яких 6 299,42 грн тіла кредиту та 10 434,85 грн нарахованих процентів (а.с. 104 -104 зворотній бік).
05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладений Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт відступив факторові зазначені у відповідних реєстрах права вимог, а фактор зобов`язувався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. До зазначеного договору додані не заповнені бланки форм Реєстру прав вимоги, повідомлення боржника за кредитним договором, Акту повернення права вимоги (а.с. 72 – 77).
Додатковою угодою № 2 від 03.08.2021 строк дії Договору факторингу № 05/0820-01 продовжено до 31.12.2021 (а.с. 78).
Додатковою угодою № 3 від 30.12. 2021 року строк дії Договору факторингу № 05/0820-01 продовжено до 31.12.2024 (а.с. 79).
З витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 випливає, що право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за Договором № 417757454 від 30.04.2020 на суму боргу 16 734,27 грн, з яких 6 299,42 грн – заборгованість за основним боргом (тіло кредиту) та 10 434,85 – заборгованість по відсоткам ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (а.с. 80 – 81).
04.06.2025 ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 84 – 87).
Згідно з витягу з реєстру боржників Додаток № 1 від 04.06.2025 до Договору факторингу № 04/06/25-Ю, право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до відповідача за Кредитним договором № 417757454 від 30.04.2020 на суму боргу 16 734,27 грн, з яких 6 299,42 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 10 434,85 грн, яке ТОВ «Таліон Плюс» передало ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло до ТОВ «Юніт Капітал».
Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 на виконання п.1.2. Договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передав, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняв реєстр боржників в кількості 13 254, після чого від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників. Загальна сума заборгованості складає 436 087 297,67 грн (а.с. 93).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1 та 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Судом першої інстанції встановлено, що у Додатку № 1 до Договору № 417757454 від 01 березня 2021 року (графік розрахунків) зазначені відомості про електронний підпис одноразовим ідентифікатором позичальником ОСОБА_1 , з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором з зазначенням дати його введення.
Таким чином спірний Кредитний договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.
За таких обставин, по Кредитному договору № 417757454 від 30.04.2020, укладеному ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»з ОСОБА_1 , у письмовій формі було досягнуто згоду з істотних умов Кредитного договору, в тому числі щодо строку кредитування та нарахування відсоткової ставки.
Отже, вище встановленими обставинами справи підтверджується факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 . Договору № 417757454 від 30.04.2020.
Крім того, за приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Договору № 417757454 від 30.04.2020. Зазначений Договір недійсним не визнано.
При цьому, встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному ст. 204 ЦК України.
Поряд з викладеним судом встановлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого (п. 2.1.) клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 96 від 01.09.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 11 915,22 грн (6 299,42 грн заборгованість по основному боргу, 5 615,80 грн заборгованість по відсоткам).
За пунктом 2.1. розділу 2 Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 4.1. право вимоги переходить від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі установленій в відповідному додатку.
Додатковою угодою № 2 від 03.08.2021 строк дії Договору факторингу № 05/0820-01 продовжено до 31.12.2021. Додатковою угодою № 3 від 30.12.2021 строк дії Договору факторингу № 05/0820-01 продовжено до 31.12.2024.
Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 16 734,27 грн (6 299,42 грн заборгованість по основному боргу, 10 434,85 грн заборгованість по відсотках).
За Договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зобов`язується відступити ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за плату на умовах, визначених цим договором.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що в матеріалах справи відсутній документ, який би підтверджував перехід до позивача права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 417757454 від 30.04.2020, проте колегія суддів звертає увагу, що позивачем подано позовну заяву через підсистему «Електронний суд», та дослідивши документи, які було долучено позивачем до позовної заяви встановлено, що ним було вірно додано витяг з реєстру боржників Додаток № 1 від 04.06.2025 до Договору факторингу № 04/06/25-Ю, згідно якого право вимоги до ОСОБА_4 за Кредитним договором № 417757454 від 30.04.2020 на суму боргу 16 734,27 грн перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». 
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно зі ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Аналіз вказаних норм свідчить, що ч. 1 ст. 514 ЦК України регулює відносини між первісним кредитором та новим кредитором. Дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У разі, зокрема, коли право вимоги не виникло (наприклад у разі нікчемності чи недійсності договору) або яке припинене до моменту відступлення (зокрема, внаслідок платежу чи зарахування) чи існують законодавчі заборони (або обмеження), то така вимога не переходить від первісного до нового кредитора. Тобто, відступлення права вимоги (цесія) в такому випадку не має розпорядчого ефекту. Проте це не зумовлює недійсність договору між первісним кредитором та новим кредитором, тому що правовим наслідком відсутності критеріїв дійсності права вимоги є цивільно-правова відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц).
Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Частиною 1 ст. 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
За договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 з урахуванням додаткових угод право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.
Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», а також між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал».
Умови зазначених договорів передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Такі умови договорів не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, додатковими угодами, строк дії договорів факторингу було продовжено, водночас умовами договору передбачалося, що перехід права вимоги здійснюється в момент підписання реєстру права вимоги.
Реєстр прав вимоги № 96 був підписаний ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» 01.09.2020, тобто після виникнення у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до відповідача за договором № 417757454 від 30.04.2020, як і інші реєстри про передачу права вимоги за рештою Договорів факторингу, що наявні у матеріалах справи.
Наявні в матеріалах справи докази підтверджують перехід права вимоги відповідно до наданих реєстрів до кожного з укладених Договорів факторингу. Такі реєстри до кожного із договорів факторингу підписані усіма сторонами, містять усі необхідні реквізити.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що ТОВ «Юніт Капітал» у встановленому законом порядку набуло право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 417757454 від 30.04.2020.
Що стосується розміру заборгованості за Кредитним договором № 417757454 від 30.04.2020, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
У договорі встановлений строк користування кредитом 30 днів (п. 1.2. Договору). 
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позивач має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Водночас, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
За період, встановлений у п. 1.2. Договору (30 днів-строк кредитування), застосовується дисконтна процентна ставка в розмірі 0,55% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.3. Договору).
Згідно з п. 1.4. Кредитного договору у випадку користування кредитом понад строк встановлений п. 1.2. Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовуються базова процентна ставка в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити Товариству різницю між фактично сплаченими процентами за Дисконтною та нарахованою Базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом.
Відповідно до графіку розрахунків, який є додатком № 1 до договору № 417757454 від 30.04.2020, сукупна вартість кредиту за дисконтною ставкою складає 116,50% від суми кредиту або 7 339,50 грн та включає в себе проценти за користування кредитом у розмірі 16,50% від суми кредиту або 1 039,50 грн (у грошовому виразі) та суму кредиту у розмірі 6 300 грн (у грошовому виразі). 
Проте, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що в долучених позивачем до позовної заяви доказах відсутні відомості про порядок та строк пролонгації Кредитного договору, так як долучені до позовної заяви дві додаткові угоди від 30.05.2020 та 28.06.2020 не містять підтвердження їх підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 16, 17).
Отже, за встановлених обставин, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору, тобто після 30.05.2020 є безпідставними.
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та доданого позивачем до позовної заяви, відповідач ОСОБА_4 всього сплатив 3 287,00 грн.
Таким чином, колегія суддів вважає, що стягнення розміру заборгованості за Кредитним договором № 41775754 від 30.04.2020 з ОСОБА_1 в сумі 4 052,50 грн (7 339,50 грн – 3 287,00 грн) буде обґрунтованим та таким, що був обумовлений та погоджений сторонами. 
Наведені порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду згідно з вимогами ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Що стосується судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такі висновки містяться в додатковій постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15ц. Крім того, аналогічні висновки щодо співмірності розміру витрат на правничу допомогу зі складністю справи та обсягом фактично наданих адвокатом послуг містяться в додатковій постанові ВС від 12.12.2019 у справі №2040/6747/18.
На підтвердження надання правничої допомоги в суді першої інстанції, позивачем надано копію Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025; протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025; копію додаткової угоди № 25770557617 до договору про надання правничої допомоги від 05.06.2025; копію акту прийому-передачі наданих послуг; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; ; копію довіреності від 04.12.2024 (а.с. 106-107, 108, 109,110,111, 112).
Враховуючи, що позовні вимоги Товариства задоволено частково (на 24,75%), то з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, компенсації позивачеві за рахунок відповідача підлягає сума витрат на правову допомогу в розмірі 1 732,50 грн.
Оскільки, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених вимог (24,75%) 599,54 грн судового збору за подання позовної заяви, а також 899,32 грн судового збору за подання позивачем апеляційної скарги, а всього 1 498,86 грн.
Доказів наявності у відповідача обумовлених законодавством пільг по сплаті судового збору матеріали справи не містять.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» – адвоката Хлопкової Марії Сергіївни– задовольнити частково.
Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 28 серпня 2025 року– скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163, адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, оф.10)заборгованість за Кредитним договором № 417757454 від 30.04.2020 у розмірі 4 052,50 грн.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163, адреса: 01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, 4А, оф.10)1 498,86 грн судового збору, сплаченого за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій, та 1 732,50грн витрат на правничу допомогу. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 08 січня 2026 року.

Головуючий   Л. І. Василенко

 Судді:        О. В. Карпенко  

О. М. Новіков