ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №317/3586/25    Головуючий в 1 інст.Гасанбеков С.С.
Провадження №33/807/980/25     Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Бутова М.А., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Бутова М.А. на постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 01 серпня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 10 липня 2025 о 10 год. 20 хв., на вул. Центральній, буд.1 у с.Новоолександрівка Запорізького району Запорізької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLVO CX90, н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою спеціального технічного приладу «ALCOTEST DRAGER 6820», результат 0,33 проміле, з результатом погодився. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом передачі тверезому водієві, про повторність попереджений. Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Обставини правопорушення викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 386976, складеному 10 липня 2025 року.

В апеляційній скарзі захисник – адвокат Бутов М.А. просить змінити постанову суду першої інстанції шляхом виключення з резолютивної частини постанови адміністративного стягнення у виді позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами на строк 1 рік, залишивши лише стягнення у виді штрафу.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 09 липня 2025 року ОСОБА_1 вийшов з бойової позиції з гарячої точки лінії фронту, однак з ним з завдання не повернувся близький товариш, який був разом з ним, та загинув. Для ОСОБА_1 це була велика втрата, оскільки з цим товаришем вони були на війні дуже тривалий час і в них склались дружні, товариські відносини. Тому, в результаті душевної втрати, ввечері 09 липня 2025 року ОСОБА_1 дозволив собі вжити міцного алкогольного напою в невеликому розмірі 150-200 мл.
Наголошує, що ОСОБА_1 майже не вживає алкоголь, а якщо таке стається, то це відбувається в малих дозах і дуже рідко, оскільки він має проблеми з серцем, що підтверджується медичною випискою та консультаційним висновком.
Вказує, що оскільки, ОСОБА_1 вимушено через обставини випив трохи алкоголю, який він майже не вживає, то в нього сталась надмірна інтоксикація організму, що в решті і показало за результатами огляду.
При цьому, захисник зазначає, що судом не було прийнято до уваги, що поведінка ОСОБА_1 на місці події була досить адекватною, його рухи були чіткими, він не чинив жодного супротиву, а навпаки погодився пройти тест, що вказує на його свідоме розуміння дорожньої обстановки та подій на місці, що є головним для можливості керування транспортним засобом
Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 здійснює багато важливих військових завдань на фронті, пов`язаних з керуванням авто, в тому числі евакуацію поранених, хоча і не є за посадою водієм своєї частини, а тому наявність водійського посвідчення для нього дуже важливе.
На думку сторони захисту, до ОСОБА_1 можливо застосувати стягненням у виді накладення штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік, що в свою чергу буде цілком відповідати завданню КУпАП.

Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Бутова М.А., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280,283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена: відомостями з протоколу серії ЕПР1 №386976 від 10 липня 2025 року; акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; роздруківкою Alcotest Drager 6820 від 10 липня 2025 року №2866; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 липня 2025 року; письмовою розпискою ОСОБА_2 від 10 липня 2025 року; рапортом інспектора взводу 2 роти 2 батальйону 1 УПП в Запорізькій області ДПП старшого лейтенанта поліції Покровського В.І.; відеозаписом події.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
В апеляційній скарзі захисник – адвокат Бутов М.А. не погоджується з накладеним на ОСОБА_1 адміністративним стягненням у виді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 (один) рік та просить не позбавляти останнього такого права, враховуючи те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та наявність для нього водійського посвідчення вкрай надважливе, оскільки він здійснює певні військові завдання на фронті, пов`язані з керуванням транспортного засобу, що, на думку сторони захисту, є пом`якшуючою обставиною.
З доводами сторони захисту щодо безпідставності позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, суд апеляційної інстанції погодитись не може, з огляду на таке.
Відповідно до положень ст.23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що при накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Санкція ч.1 ст.130 КУпАП є безальтернативною та передбачає обов`язкове накладення на правопорушника стягнення як у виді штрафу в певному розмірі так і у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Отже, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік не лише відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.33 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, яке за будь-яких умов не може вважатися малозначним.
Наведені доводи захисника-адвоката Бутова М.А. про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами не узгоджуються з вимогами Закону.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу захисника-адвоката Бутова М.А. залишити без задоволення.
Постанову Запорізького районного суду Запорізької області від 01 серпня 2025 року стосовно  ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду     С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 317/3586/25