Справа № 1-кп/593/53/2026 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" січня 2026 р. Бережанський районний суд Тернопільської області 

у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
розглянувши в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в залі судового засідання, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 06.12.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025216050000236 відносно ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Потутори, Бережанського району, Тернопільської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , із повною вищою освітою, розлученої, тимчасово не працюючої, не депутата, раніше не судимої,обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
21 листопада 2025 року близько 17 години, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які перебували усередині приміщення магазину «Фора», що знаходиться за адресою: Тернопільська, 9, м. Бережани Бережанської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, виник словесний конфлікт, в ході якого в ОСОБА_2 , на ґрунті неприязних відносин, виник кримінально протиправний умисел, спрямований на завдання умисних ударів ОСОБА_3 .
Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, 21 листопада 2025 року близько 17 години, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_2 , перебуваючи усередині приміщення магазину «Фора», що знаходиться за адресою: Тернопільська, 9, м. Бережани Бережанської територіальної громади Тернопільського району Тернопільської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, на ґрунті виниклих неприязних відносин, тримаючи у своїй правій руці мобільний телефон, нанесла нею один удар в ділянку грудей, та один удар долонею лівої руки в ділянку обличчя ОСОБА_3 , внаслідок чого остання відчула фізичний біль та не отримала тілесних ушкоджень.
Таким чином, ОСОБА_2 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, а саме в умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, прокурором заявлено клопотання про розгляд даного кримінального провадження у спрощеному провадженні з урахуванням тих обставин, що обвинувачена ОСОБА_2 беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідна з розглядом обвинувального акту за її відсутності. З огляду на наведене, відповідно до приписів ч. 1 ст. 302 КПК України, прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_2 , яка складена за участі її захисника ОСОБА_4 , у якій вона зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, беззаперечно визнає, згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та згідна із розглядом обвинувального акту за її відсутності у спрощеному порядку.
Також у вказаній заяві ОСОБА_2 зазначила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
До обвинувального акта долучено письмову заяву потерпілої ОСОБА_3 , про те, що вона згідна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, ознайомлена з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згідна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Положеннями ч.2 та ч.3 ст.381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку; заяву обвинуваченої, в якій вона зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, згідна із встановленими під час дізнання обставинами, згідна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку; відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням клопотань інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, відповідно до вимог ч.2 ст.382 КПК України визнає встановленим, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Суд встановив, що обвинувачена ОСОБА_2 інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_4 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку.
Дії обвинуваченої суд кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КК України, тобтов умисному завданні удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.126 КК України, віднесене до кримінального проступку.
Обставинами, які пом`якшують покарання, що передбачені ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. 
Обставини, які обтяжують покарання, що передбачені ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю.
Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винної, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, дійшов висновку, що ОСОБА_2 слід призначити покарання у виді 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680,00 гривень.
Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для її можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченою нових кримінальних правопорушень.
Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.
У ході досудового розслідування відносно ОСОБА_2 запобіжний захід не обирався.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень. 
Речовий доказ - відеозаписи за 21 листопада 2025 року в період з 16:55 години по 17:00 години із камер відео спостереження із середини приміщення магазину «Фора», що за адресою вул. Тернопільська, 9, м. Бережани Тернопільського району Тернопільської області, які записано на оптичний диск «DVD-R» з написом «Verbatim DVD+R 4.7 GB» та який зберігається при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах справи.
Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Бережанський районний суд Тернопільської області, з особливостями, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1