РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

м. Вінниця
10 лютого 2026 р.  Справа № 120/5130/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю - виробничо-комерційне підприємство "Терези" до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов

ВСТАНОВИВ:
До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю - виробничо-комерційне підприємство "Терези" (далі – ТОВ "Терези", позивач) до Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що відповідачем винесено постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів від 01.04.2025 за № ПШ 080962 в розмірі 51000 та № ПШ 080963 в розмірі 17 000 грн.
З огляду на зазначене, вищезазначені постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області позивач вважає протиправними, тому звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою від 22.04.2025 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою від 30.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.
19.05.2025 представником відповідача до суду подано відзив на адміністративний позов, яким заперечує заявлені позовні вимоги та просить відмовити у їх задоволенні.
Свою позицію щодо оскаржуваних постанов представник відповідача мотивує тим, що посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень (без дозволу, виданого компетентними уповноваженими органами, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів - у разі подільного вантажу), встановлених Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.
Під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу 14.03.2025 у пункті габаритно-вагового контролю встановлено фактичним перевантаженням на здвоєну вісь Т3, яке становило 30,250 т при допустимих 23 т, що у відсотках складає 31.52%, а фактична маса транспортного засобу 43,710 т при дозволених 38 т, що у відсотках складає 15,02%.
З огляду на викладене, відповідач вважає оскаржувані постанови правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.
26.05.2025 позивачем до суду подано відповідь на відзив, якою заперечує викладені аргументи відповідача у відзиві, а також зазначає про те, що реальні показники зважування зафіксовано у ТТН, яка засвідчена підписами відповідальних осіб. Крім того, позивач стверджує, що у місці зупинки транспортний засіб не зважувався, а водію висловлено вимогу про необхідність проїхати до пункту габаритно-вагового контролю, розташованого в с. Писарівка, що знаходиться на відстані 20 км. від місця зупинки. Однак, за час активного руху могли змінитися умови завантаження так, і сама маса транспортного засобу.
Також, позивач звертає увагу, що разом з відзивом відповідач до суду надав лише свідоцтво про чергову повірку, однак не надав сертифікат відповідності, декларацію про відповідність. Таким чином, зважування ймовірно відбулося на обладнанні без передбачених законом дозвільних документів.
Окремо, позивач наголошує, що відповідно до п. 16 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка не може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки. Також зазначено, що габаритно-ваговий контроль має проводитися двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу національної поліції, укравтодору, власника пункту габаритно-вагового контролю. Отже, з огляду на зазначене слідує, що габаритно-ваговий контроль під час здійснення перевірки проводиться двома посадовими особами.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що 14.03.2025 у пункті габаритно-вагового контролю на а/д М-30 Стрий - Умань- Дніпро -Ізварине, 405 км+930м, посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Вінницькій області проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки SINOTBUK реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ ВКП "Терези".
Під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу реєстраційний номер НОМЕР_2 , зафіксовано перевезення вантажу з фактичним перевантаженням на здвоєну вісь ТЗ становить 30,250 т при допустимих 23 т, що у відсотках складає 31,52%, фактична маса транспортного засобу 43,710 т при дозволених 38 т, що у відсотках складає 15,02%.
За результатами проведеної перевірки посадовими особами складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № AP060832 від 14.03.2025.
Акт про перевищення транспортних засобом нормативно вагових параметрів № 0056776 від 14.03.2025.
Довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0052361 від 14.03.2025;
Рішення про супроводження автомобільного транспортного засобу №000032 від 14.03.2025;
Акт про блокування/розблокування автомобільного транспорту № PC000032 від 14.03.2025.
Отже, під час перевірки виявлено порушення абз. 17 ч. 1 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт", а саме: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.
А також, встановлено порушення абз. 3 ч. 1 ст.60 ЗУ ЗУ "Про автомобільний транспорт", а саме: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону.
17.03.2025 відповідачем засобами поштового зв`язку на адресу позивача направлено повідомлення про розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом по акту № АР 060832 від 14.03.2025.
За результатом розгляду документів стороною відповідача винесено постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів № ПШ 080962 від 01.04.2025, якою за порушення норм ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 17 ч. 1 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт", до ТОВ - ВКП "Терези" застосовано штраф в сумі 51000 грн.
- постанову № ПШ 080963 від 01.04.2025, якою за порушення норм ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт", до ТОВ - ВКП "Терези" застосовано штраф в сумі 17000 грн.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем зазначених постанов, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.
Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із такого.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001року №2344-III (далі- Закон № 2344-III).
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Частиною 1 статті 60 Закону № 2344-III визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з частиною 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Положення пункту 22 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, визначають правила перевезення вантажу.
Відповідно до п.п. «б», «в» п. 22.5 "Правил дорожнього руху", затверджених 10.10.2001 постановою Кабінету Міністрів України №1306 (у редакції на час виникнення спірних правовідносин), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів, що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, на маршрутах, встановлених Агенством відновлення, Укртранс безпекою, національною поліцією - 4,35 м), за довжиною автопоїзда - 22 м (для автомобіля (тягача) з напівпричепом 18,75 м), фактичну масу понад 36 т двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом, 40 т двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом, 40 т трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом, 42 т двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, 44 т трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Максимальне дозволене значення навантаження на вісь на автомобільних дорогах державного значення, згідно якого навантаження на одинарну вісь не може перевищувати 11,5 тонн, на здвоєні осі, якщо відстань між осями менш як 1 метр 11,5 тонн, від 1 до 1,3 метра - 16 тонн, від 1,3 метра до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 19 тонн, від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни - 23 тонни, від 1,8 до 2,5 метра для причіпів та напівпричепів - 20 тонн, на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють15,02%.
Таким чином, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, зокрема, навантаження на вісі транспортного засобу, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, а при перевезенні вантажу без відповідного дозволу настає адміністративно-господарська відповідальність, яка залежить від відсоткового перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Санкцією абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III передбачено адміністративну відповідальність у виді штрафу за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд звертає увагу, що підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України або документу про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів згідно встановлених перевищень позивач під час розгляду справи не надав.
Разом з тим, актом № АР 060832 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень вантажів виявлено порушення абз. 3, 17 ст. 60 ЗУ "Про автомобільний транспорт", водій з актом ознайомлений, однак заперечень щодо зазначених порушень не вказав.
Як зазначено в акті про перевищення ТЗ нормативно вагових параметрів від 14.03.2025, що повна маса автомобіля Sinotruk становить 38,0 т., фактична 43,710 т.
При цьому, під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу зафіксовано перевезення вантажу з встановленням перевантаженням на здвоєну вісь, яка становить 30,25 т при допустимих 23 т, що у відсотках складає 31,52%.
Тобто, зафіксоване відповідачем перевищення дозволеного навантаження на здвоєну вісь на 29% є більше допустимої похибки 2%, передбаченої для можливого збільшення осьового навантаження.
Законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й подільного, який під час транспортування здатний зсуватися (перемішуватися).
Також слід зазначити, що відповідно до Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 14 жовтня 1997 року №363 (далі - Правила №363), на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.
Відповідно до пунктів 8.14-8.15 глави 8 Правил №363 завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.
Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладними, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньо для здійснення його безпечного перевезення.
Відповідно до пункту 8.21 глави 8 зазначених Правил, виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.
Таким чином, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема, подільного вантажу великогабаритним автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
Отже, твердження позивача про те, що габаритно-ваговий контроль транспортного засобу було проведено поза межами місця його зупинки та нібито через значну відстань, є безпідставними та такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами. Чинне законодавство не встановлює обов`язку здійснювати зважування виключно в точці первинної зупинки транспортного засобу, а передбачає можливість проведення габаритно-вагового контролю на стаціонарних або пересувних пунктах, у тому числі шляхом доправлення транспортного засобу до найближчого офіційного пункту зважування. Сам по собі факт переміщення транспортного засобу до місця зважування не свідчить про порушення процедури та не впливає на правомірність результатів контролю, за умови дотримання встановленого порядку та використання сертифікованого обладнання.
Посилання позивача на можливу зміну маси транспортного засобу або умов зважування під час такого доправлення мають ймовірний характер. Позивачем не надано жодного доказу того, що протягом зазначеного часу відбувалося розвантаження, перевантаження, заміна вантажу чи будь-які інші дії, які могли б вплинути на фактичну масу транспортного засобу. Водночас зважування проводилося уповноваженими посадовими особами на повіреному та сертифікованому обладнанні, а його результати зафіксовані у встановленому законом порядку, що виключає можливість довільної зміни умов зважування.
Окрім того, суд акцентує увагу, що нормативно-правові акти не передбачають окремі порядки зважування подільних та неподільних вантажів, а Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України (Укравтодор), атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології, свідоцтво про атестацію № 02-84-08, на яку посилається позивач, втратила чинність.
Отже, із зазначеного слідує, що позивачем не дотримано вагових параметрів при здійсненні перевезення подільного вантажу.
Щодо доводів позивача про недотримання вимог щодо облаштування пересувного пункту вагового контролю, суд зазначає наступне.
Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Так, матеріали перевірки про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів складені за формою, встановленою додатком 3 до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422 "Деякі питання автомобільних перевезень пасажирів та вантажів". Внесення до них характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача встановленою нормативним документом формою не передбачено.
Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Так, ваговий контроль здійснювався за допомогою приладу № 2127, на підтвердження справності ваг відповідачем до суду надано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки.
Відповідно до п. 8 розділу 2 Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255 вимірювальне і вагове обладнання пересувного пункту повинно бути атестовано на проведення вимірювань та мати відповідне свідоцтво спеціально уповноваженого органу у сфері метрології.
Так, суд зазначає, що відповідач надав свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 26.05.2021 чинне до 26.05.2022, згідно якого, ваги автомобільні для зважування у русі 20ВА-Д-2-1 за № 2127, відповідають вимогам ДСТУ OIML R 134-1:2010 «Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь. Загальні технічні вимоги та методи випробування.»
При цьому, суд звертає увагу, що чинне законодавство не містить вимог щодо зазначення характеристик вагового обладнання в акті перевірки, а тому доводи позивача щодо недостовірності показів вимірювальної техніки суд вважає безпідставними, а його сумніви щодо точності вимірювання є лише його припущеннями, які не можуть слугувати доказом у справі.
Щодо доводів позивача про неправомірне здійснення габаритно-вагового контролю однією посадовою особою Укртрансбезпеки, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» Кабінет Міністрів України постановою від 27.06.2007 року № 879 затвердив Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Відповідно до пункту 2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу.
Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (п. 3 Порядку № 879).
Згідно із вимогами пункту 18 Порядку № 879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.
Форма такої довідки передбачена Додатком 1 до Порядку №1007/1207.
Згідно затвердженої форми, довідка про здійснення габаритно-вагового контролю містить графу з прізвищем, ініціалами та підписом оператора вагового комплексу (особи, яка безпосередньо здійснює зважування транспортного засобу).
Таке поняття як "оператор вагового комплексу/ (інспектор-оператор)" виключене з пункту 20 Порядку № 879 у зв`язку із внесенням до нього змін постановою Кабінету Міністрів України N?385 від 20.05.2013 та залишилось лише у довідці за формою Додатку 1 до Порядку №1007/1207.
В штатному розкладі Державної служби України з безпеки на транспорті відсутня така посада, як оператор вагового комплексу.
Разом з цим, в бланку форми довідки передбачено лише одну графу "посадова особа Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль", тому така довідка й була підписана однією посадовою особою.
Відтак, підписання довідки лише однією посадовою особою Укртрансбезпеки, не є достатньою підставою вважати результати здійснення габаритно-вагового контролю неправомірними.
Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.
Тобто, габаритно-ваговий контроль може проводитись як із залученням Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України так і самостійно Укртрансбезпекою.
В даному випадку перевірка додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснювалась двома посадовими особами Укртрансбезпеки, що підтверджується відомостями акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 24.01.2025 № АР 092210 що відповідає вимогам Порядку № 1567.
Поряд з цим, відсутність ще одного підпису у відповідній графі "оператор вагового комплексу" жодним чином не свідчить про порушення порядку проведення габаритно-вагового контролю, зокрема, його проведення однією посадовою особою Укртрансбезпеки, оскільки зазначений захід державного контролю проводився двома посадовими особами Укртрансбезпеки.
Відтак, відсутність підпису оператора вагового комплексу у відповідній графі довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю не є доказом порушення норм законодавства при складанні цієї довідки та не є достатньою підставою вважати результати здійснення габаритного контролю неправомірними.
З огляду на зазначене та враховуючи принципи адміністративного судочинства, формальні зауваження щодо порядку здійснення контролю не можуть бути підставою для визнання його результатів недійсними за відсутності встановлених судом істотних порушень, які б призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Сам факт здійснення контрольних дій однією посадовою особою, без доведення порушення прав позивача чи спотворення результатів зважування, не свідчить про неправомірність дій Укртрансбезпеки.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
З огляду на встановлені у ході судового розгляду обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови про застосування до позивача адміністративного-господарських штрафів від 01.04.2025 за № ПШ 080962 в розмірі 51000 та № ПШ 080963 в розмірі 17 000 грн. прийняті в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом, а тому підстави для їх скасування відсутні.
Згідно з частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову належить відмовити.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, позивач немає права на відшкодування понесених у цій справі судових витрат. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:
у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Терези" (вул. С. Зулінського, 46, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 20115337)

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Вінницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. В. Порика, 29, 3 поверх, м. Вінниця, 21021, код ЄДРПОУ 39816845)

Рішення суду сформовано: 10.02.2026.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна