Сарненський районний суд 
Рівненської області 
_________________________________________________
Справа № 572/6546/25 
Провадження № 2/572/913/26 

Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2026 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області в складі: 
головуючого судді - Слободянюка Б. К.
за участю секретаря судових засідань - Кардаш К. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,-

ВСТАНОВИВ: 

Позивачка звернувся до суду з заявою в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5115 грн. 
Позивачка просила суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача судові витрати, які полягають у витратах на правову допомогу.
Представник відповідача заперечив, щодо стягнення витрат у заявленому розмірі, просив стягнути 2000 грн. витрат на правову допомогу, оскільки розмір витрат заявлений до відшкодування є необґрунтованим та непропорційним до предмету спору. 
Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, необхідно ухвалити додаткове рішення і до такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
27.10.2025 року між ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Удовиченко та партнери» було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги та здійснення (представництва) захисту відповідно до якого за надання правничої допомоги клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар), розмір якого становить вартість наданої правничої допомоги вказаної в актах про надання правничої допомоги, які надаються клієнту по факту виконаної роботи.
Відповідно до актів про надання правничої допомоги №1 від 11.11.2025 року та №2 від 09.01.2026 року загальна вартість наданої правничої допомоги становить 5115 грн.
Відповідно до квитанцій позивачка сплатила 5115 грн.
За змістом частини третьої ст.237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 26 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Даний закон формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).
Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Таким чином заява про винесення додаткового рішення підлягає задоволенню.
Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити.
Ухвалити по справі за позовом за позовом ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку додаткове рішення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5115 (п`ять тисяч сто п`ятнадцять ) гривень.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня його проголошення.

Суддя: