ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/7291/25 Суддя (судді) першої інстанції: Анжеліка БАБИЧ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів: Ганечко О.М.,
Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просила: 
- визнати протиправним і скасувати рішення від 22.05.2025 №232730020302 про відмову у перерахунку пенсії;
- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу в пільговому обчисленні кожний рік роботи за 1 рік і 6 місяців період роботи: 01.01.1992-07.10.1992, 08.10.1992-09.07.1999, 17.02.1983-25.12.1985, 01.01.1991-12.10.1991, 26.12.1991-07.10.1992, як трудовий стаж, вироблений у місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, та здійснити перерахунок призначеної пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період з жовтня 1992 року до березня 1999 року, відомості про яку зазначені в довідці про заробітну плату №343 від 02.12.2009, видану військовою частиною № НОМЕР_1 , виплативши різницю з урахуванням виплачених сум пенсії з 29.10.2024.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач безпідставно не врахував спірний стаж, чим порушив право на належне пенсійне забезпечення.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 22.05.2025 №232730020302 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 в пільговому обчисленні кожний рік роботи за 1 рік і 6 місяців періоди роботи: 01.01.1992-07.10.1992, 08.10.1992-09.07.1999, 17.02.1983-25.12.1985, 01.01.1991-12.10.1991, 26.12.1991-07.10.1992, як трудовий стаж, вироблений у місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, та здійснити перерахунок призначеної пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період з жовтня 1992 року до березня 1999 року, відомості про яку зазначені в довідці про заробітну плату №343 від 02.12.2009, виданій військовою частиною № НОМЕР_1 , виплативши різницю з урахуванням виплачених сум пенсії з 29.10.2024.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при призначенні пенсії за віком з 24.03.2023 період роботи із 26.12.1985 до 31.12.1990 враховано до стажу позивача у пільговому обчисленні згідно трудового договору.
Втім, для пільгового обчислення періодів роботи із 17.02.1983 до 25.12.1985, із 01.01.1991 до 31.12.1991 та для врахування періодів роботи із 01.01.1992 до 07.10.1992 та із 08.10.1992 до 09.07.1999 до страхового стажу, немає законних підстав з огляду на вимоги чинного законодавства.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 29.10.2024 звернулася із заявою до відповідача, в якій просила переглянути її пенсійну справу та зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 до 07.10.1992, з 08.10.1992 до 09.07.1999 та з 17.02.1983 до 25.12.1985, з 01.01.1991 до 12.10.1991, з 26.12.1991 до 07.10.1992, та взяти до увагу довідку №343 від 02.12.2009 для перерахунку пенсії.
Листом від 25.11.2024 №14890-14045/К-03/8-2300/24 повідомив позивачку про те, що при призначенні пенсії за віком з 24.03.2023 період роботи із 26.12.1985 до 31.12.1990 враховано до її стажу у пільговому обчисленні згідно трудового договору. Для пільгового обчислення періодів роботи із 17.02.1983 до 25.12.1985, із 01.01.991 до 21.12.1991 та для врахування періодів роботи із 01.01.1992 до 07.10.1992 та із 08.10.1992 до 09.07.1999 до страхового стажу немає підстав.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі №580/1839/25 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви позивачки від 29.10.2024, в якій вона просила переглянути її пенсійну справу та зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 07.10.1992, з 08.10.1992 по 09.07.1999 та з 17.02.1983 по 25.12.1985, з 01.01.1991 по 12.10.1991, з 26.12.1991 по 07.10.1992, та взяти до увагу довідку №343 від 02.12.2009 для перерахунку пенсії. Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 29.10.2024, в якій вона просила переглянути її пенсійну справу та зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 07.10.1992, з 08.10.1992 по 09.07.1999 та з 17.02.1983 по 25.12.1985, з 01.01.1991 по 12.10.1991, з 26.12.1991 по 07.10.1992, та взяти до увагу довідку №343 від 02.12.2009 для перерахунку пенсії та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.
На виконання вказаного рішення суду у справі №580/1839/25 відповідач повторно розглянув її заяву та прийняв рішення від 22.05.2025 №232730020302 про відмову у перерахунку пенсії позивачки з підстав відсутності законних підстав для пільгового обчислення вказаних вище періодів її роботи, а також довідки про заробітну плату №343 від 02.12.2009, виданої військовою частиною № НОМЕР_1 . Мотивом вказано відсутність чинних договірних відносин України з російською федерацією.
Не погоджуючись з такою відмовою відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки записи трудової книжки позивачки, трудові договори від 26.12.1985, від 27.12.1988, довідки №314 від 09.06.1999, №118 від 16.06.1999, №561 від 09.07.1999, №343 від 02.12.2009 підтверджують наявність у неї стажу за спірні періоди на території, яка прирівняна до районів Крайньої Півночі для врахування його при пільговому обчисленні і призначенні пенсії за віком, тому позивач має право на зарахування до страхового стажу в пільговому обчисленні кожний рік роботи за 1 рік і 6 місяців періодів роботи: 01.01.1992-07.10.1992, 08.10.1992-09.07.1999, 17.02.1983-25.12.1985, 01.01.1991-12.10.1991, 26.12.1991-07.10.1992, як трудовий стаж, вироблений у місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, а також перерахунок пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період з жовтня 1992 року до березня 1999 року, відомості про яку зазначені в довідці про заробітну плату №343 від 02.12.2009, виданій військовою частиною № НОМЕР_1 , з виплатою різниці та з урахуванням виплачених сум пенсії з 29.10.2024.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
У силу вимог ст. 1 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ст. 100 вказаного Закону особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;
б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст. 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому ст.ст. 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.
Так, у відповідності до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи (абзац 24 пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ).
З аналізу вищенаведеного слідує, що право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до ст. 48 КЗпП України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону № 1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зазначеним нормам відповідає п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначено Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, що також визначено і Порядком № 637.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі №580/1839/25 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви позивачки від 29.10.2024, в якій вона просила переглянути її пенсійну справу та зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 07.10.1992, з 08.10.1992 по 09.07.1999 та з 17.02.1983 по 25.12.1985, з 01.01.1991 по 12.10.1991, з 26.12.1991 по 07.10.1992, та взяти до увагу довідку №343 від 02.12.2009 для перерахунку пенсії. Зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивачки від 29.10.2024, в якій вона просила переглянути її пенсійну справу та зарахувати до її страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 07.10.1992, з 08.10.1992 по 09.07.1999 та з 17.02.1983 по 25.12.1985, з 01.01.1991 по 12.10.1991, з 26.12.1991 по 07.10.1992, та взяти до увагу довідку №343 від 02.12.2009 для перерахунку пенсії та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.
На виконання вказаного рішення суду у справі №580/1839/25 відповідач повторно розглянув її заяву та прийняв рішення від 22.05.2025 №232730020302 про відмову у перерахунку пенсії позивачки з підстав відсутності законних підстав для пільгового обчислення вказаних вище періодів її роботи, а також довідки про заробітну плату №343 від 02.12.2009, виданої військовою частиною № НОМЕР_1 . Мотивом вказано відсутність чинних договірних відносин України з російською федерацією.
Так, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
У відповідності до частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Так, до дати набрання чинності Законом України №1058-IV, а саме до 01.01.2004 стаж вимірювався часом роботи - трудовий стаж. 
Відповідно до норм Закону СРСР «Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР», який набрав чинності 15.05.1990, норм Закону України «Про пенсійне забезпечення», що набрав чинності 01.01.1992 та в редакції Закону від 11.02.1998, що діяла станом на 18.08.1999 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Згідно частин першої та другої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
У свою чергу, Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).
З аналізу вищевказаних норм вбачається, що за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
При цьому, у відповідності до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 29.07.2020 у справі № 341/1132/17 обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.
У свою чергу, згідно з вимогами статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
З матеріалів справи вбачається, що трудова діяльність ОСОБА_1 за спірний період підтверджується записами в її трудовій книжці серії НОМЕР_2 та відповідними довідками. 
При цьому, у постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
Втім, відповідачем не надано належних і допустимих доказів того, що відповідач звертався до підприємств, в якому працював позивач для підтвердження відомостей щодо спірного періоду роботи позивача.
У даному випадку, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на території Російської Федерації не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 175/4336/16-а.
Також відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.
Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії та частин першої, третьої статті 46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.
При цьому, соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.
Так, відповідно до п.5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Отже, зарахування до страхового стажу періоду роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі у пільговому обчисленні проводиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідок, в яких зазначено вказаний період роботи. 
Тобто, трудовий договір не є виключною підставою для зарахування періоду роботи в пільговому обчисленні.
Згідно з п. «д» статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 «Про упорядкування для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, що переводяться, направляються, запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надати додаткові пільги - зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.
Відповідно до статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.09.1967 №1908-VІІ «Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» вирішено скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР лютого 1960 року «Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років. Надавати зазначені пільги особам, які прибули в ці райони і місцевості з власної ініціативи, за умови укладення трудових договорів на строк в три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.
Абзацом 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 №530/П-28 визначено, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960 та статтею 3 Указу від 26.09.1967 надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місця, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах, місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.
У свою чергу, стаття 5 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода) визначає, що Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.
Згідно з частин першої-другої статті 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
У постанові від 08 липня 2021 року Верховний Суд під час розгляду справи №459/2778/16-а, зауважив, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.
Крім того, Верховний суд наголосив й на тому, що у пункті 2 Розділу Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 №530/П-28, зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору. 
Оскільки записи трудової книжки позивачки, трудові договори від 26.12.1985, від 27.12.1988, довідки №314 від 09.06.1999, №118 від 16.06.1999, №561 від 09.07.1999, №343 від 02.12.2009 підтверджують наявність у неї стажу за спірні періоди на території, яка прирівняна до районів Крайньої Півночі для врахування його при пільговому обчисленні і призначенні пенсії за віком, а доказів недостовірності таких записів щодо даних періодів роботи відповідач суду не надав, тому позивач має право на зарахування до страхового стажу в пільговому обчисленні кожний рік роботи за 1рік і 6 місяців періодів роботи: 01.01.1992-07.10.1992, 08.10.1992-09.07.1999, 17.02.1983-25.12.1985, 01.01.1991-12.10.1991, 26.12.1991-07.10.1992, як трудовий стаж, вироблений у місцевостях, прирівняних до району Крайньої Півночі та в районах Крайньої Півночі, а також перерахунок пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за період з жовтня 1992 року до березня 1999 року, відомості про яку зазначені в довідці про заробітну плату №343 від 02.12.2009, виданій військовою частиною № НОМЕР_1 , з виплатою різниці та з урахуванням виплачених сум пенсії з 29.10.2024.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко 

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко