Справа № 133/3535/25
Провадження № 22-ц/801/2680/2025
Категорія: 11
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дем`янова Ж. М.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року	Справа № 133/3535/25	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого Сопруна В.В.,
суддів Матківської М.В., Стадника І.М., 
       розглянувши у порядку письмового провадження справу №133/3535/25 за матеріалами позовної заяви  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в інтересах своїх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , заінтересовані особи: Махнівська сільська рада, орган опіки та піклування – Служба у справах дітей Махнівської сільської ради про усунення перешкод в користуванні власністю, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Пилипчука Володимира Олексійовича на ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 листопада 2025 року про повернення позовної заяви, яку постановила суддя Дем`янова Ж.М. в Козятинському міськрайонному суді Вінницької області, повний текст складено 05 листопада 2025 року, 
в с т а н о в и в:

У вересні 2025 року  ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах своїх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в інтересах своїх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , заінтересовані особи: Махнівська сільська рада, орган опіки та піклування – Служба у справах дітей Махнівської сільської ради про усунення перешкод в користуванні власністю.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 21 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху,оскільки не відповідала вимогам, встановленим ч.4 ст. 177 ЦПК України.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 листопада 2025 року в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору – відмовлено. Позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу, у зв`язку з не усуненням недоліків викладених в ухвалі суду від 21 жовтня 2025 року. 

Не погодившись із вказаною ухвалою суду представник  ОСОБА_1  – адвокат Пилипчук В. О. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, тому просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Враховуючи особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ, справа розглядається в апеляційній інстанції без повідомлення її учасників, оскільки відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали про повернення позовної заяви, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам законності та обґрунтованості.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Вимоги щодо форми і змісту позовної заяви визначені у статті 175 ЦПК України.

Згідно з частинами першою-третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду в установлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно частини 3 статті 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до довідки з ДРФО за 2024 рік від 30 жовтня 2025 року, згідно якої сума нарахованого доходу ОСОБА_1 за 2024 рік складає 34 212,76 грн (а.с.19 – 20).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Підставою для відстрочення сплати судового збору чи звільнення від його сплати є врахування судом майнового стану особи, яка, у свою чергу, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. В іншому ж випадку, як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі», вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Майновий стан сторони має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати належні і допустимі докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Для звільнення від сплати судового збору заявник має довести існування фінансових труднощів та такого майнового стану, що надає підстави вважати за можливе звільнити таку особу від сплати судового збору.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (пункт 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland"), заява № 71731/01; пункти 63- 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland"), заява № 73547/01).

При розгляді справ ЄСПЛ встановлює, чи був, з однієї сторони, дотриманий баланс між інтересом держави у стягненні судового збору за розгляд справи, та з іншої - правом заявника на доступ до правосуддя, зокрема, правом представити свою позицію по суті та захистити інтереси в суді; для того, щоб гарантувати такий справедливий баланс, та, власне, зберегти безперебійне функціонування судової системи, суди мають можливість звільнити від судового збору тих заявників, які можуть довести свою погану фінансову ситуацію ("Шишков проти Росії", № 26746/05, п. 111). Крім того, на переконання ЄСПЛ, при оцінюванні розміру судового збору слід обов`язково враховувати питання фінансової спроможності заявника його сплатити, а також обставини конкретної справи та стадію провадження (Kreuz v. Poland, № 28249/95, п. 60); підставою для рішення суду про звільнення від сплати судового збору може бути майновий (фінансовий) стан особи ("FC Mretebi v. Georgia", № 38736/04, п. 47).

Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Суд повинен вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами, у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду з другого боку.

Зазначені висновки викладено у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року, справа № 686/114/16-ц, провадження № 61-16723св18; від 04 березня 2020 року, справа № 644/5099/16-ц, провадження № 61-12772св19; від 18 листопада 2020 року, справа № 753/22049/16, провадження № 61-2446св20.

Апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо недобросовісної поведінки позивача та свідоме введення суду в оману щодо скрутного майнового стану з метою ухилення від сплати судового збору у визначеному законом розмірі, оскільки у випадку посилання позивача на його майновий стан, як підставу для застосування судом статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд має встановити розмір річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік та розмір судового збору, який підлягає сплаті, ураховуючи заявлені позовні вимоги.

Як встановлено судом, позивачем на виконання вимог ухвали суду від 21 жовтня 2025 року, з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору надано довідку з ДРФО за 2024 рік від 30 жовтня 2025 року, згідно якої сума нарахованого доходу ОСОБА_1 за 2024 рік складає 34 212,76 грн.

Отже позивач, враховуючи вимоги п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», надав суду довідку про розмір свого річного доходу за попередній календарний рік, тобто за 2024 рік, а тому посилання суду першої інстанції на довідку про доходи позивача за 2025 рік, яка відсутня в матеріалах справи, є безпідставним та суперечить п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір». 

Натомість після звернення позивача до суду із клопотанням про звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції мав вирішити зазначене клопотання позивача. Позивач був вправі очікувати на його задоволення судом, що, очевидно, надавало б йому підстави не сплачувати судовий збір до постановлення судового рішення у справі, а отже одночасна відмова у задоволенні клопотання і повернення позовної заяви є невиправданими, оскільки в разі відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд мав надати можливість сплатити судовий збір.

На зазначене суд першої інстанції не звернув належної уваги і постановив передчасну ухвалу про повернення позовної заяви.

Отже, наведені в апеляційній скарзі доводи є суттєвими та дають підстави вважати, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.379 ЦПК України є підстави для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Пилипчука Володимира Олексійовича задовольнити.
Ухвалу Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05 листопада 2025 року про повернення позовної заяви скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 19 грудня 2025 року.

Головуючий                                  Сопрун В.В.

Судді                                          Матківська М.В.
       
                                                               Стадник І.М.