ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18005, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 307, тел. канцелярії (0472) 31-21-49, inbox@ck.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року Справа № 925/1328/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В., розглянувши у письмовому провадженні справу 

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», 
м. Київ
до фізичної особи - підприємця Оганджанян Армена Ашотовича, 
м. Черкаси
про стягнення 199 785 грн. 48 коп.

без повідомлення (виклику) сторін.
ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до фізичної особи - підприємця Оганджанян Армена Ашотовича про стягнення з відповідача 199 785 грн. 48 коп., а саме: 46 000 грн. 00 коп. - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 146 885 грн. 48 коп. - суми прострочених платежів по процентах та 6 900 грн. 00 коп. - суми прострочених платежів за комісією, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору №488708-КС-001 про надання кредиту від 03 лютого 2024 року.
Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 03 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Також ухвалою суду від 03 листопада 2025 року судом було витребувано в акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», письмові докази, які містять банківську таємницю, а саме: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_1 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я Оганджанян Армен; письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 03 лютого 2024 року (дата видачі кредиту) по 20 липня 2024 року (дата закінчення терміну кредитування).
17 листопада 2025 року судом було отримано від банку витребувані докази.
Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року, заяву відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження судом залишено без задоволення.
Водночас, клопотання відповідача від 11 листопада 2025 року про витребування доказів, а також про залучення до участі у справі перекладача суд залишив без задоволення.
Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року суд продовжив відповідачу строк для подання відзиву на позов - до 08 грудня 2025 року.
Відповідач позов не визнає з підстав наведених у відзиві.
Зокрема, відповідач зазначає, що між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» жодних договірних відносин не виникло. Позивачем не надано суду доказів підписання відповідачем договору про надання кредиту №488708-КС-001 від 03 лютого 2024 року (журнали логування, дані про електронний підпис або одноразовий ідентифікатор).
Недодержання письмової форми кредитного договору, в тому числі і електронного (коли відсутні докази його належного підписання), має наслідком його нікчемність.
Договір №488708-КС-001 про надання кредиту від 03 лютого 2024 року (електронна форма), пропозиція укласти договір (оферта) №488708-КС-001 про надання кредиту від 03 лютого 2024 року та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору №488708-КС-001 про надання кредиту від 03 лютого 2024 року, які додані позивачем до позовної заяви, не містить відомостей щодо підпису відповідача.
Візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору №488708-КС-001 про надання кредиту від 03 лютого 2024 року в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті кредитодавця, яка додана позивачем до позовної заяви, не є належним доказом.
Відповідач стверджує, що йому не відомо, яким чином позивач отримав фотокопії документів відповідача, які підтверджують особу, а також фотозображення.
Відповідач не надавав згоду на обробку та розповсюдження товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» його персональних даних.
Водночас, відповідач не заперечує факт належності йому банківської картки AT КБ «Приватбанк» за № НОМЕР_1 .
Відповідач стверджує, що виписка по рахунку, яка надана AT КБ «Приватбанк» жодним чином не підтверджує тієї обставини, що кошти у сумі 46 000 грн. 00 коп. надійшли на карту НОМЕР_1 від позивача чи товариства з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід».
З приводу надходження грошових коштів у сумі 46 000 грн. 00 коп., на картку № НОМЕР_1 , відповідач зазначає, що наприкінці грудня 2023 року відповідачем, було взято у фізичної особи по імені ОСОБА_2 велосипеди під продаж з умовами, що суму за продані велосипеди відповідач повертає останньому, а відсоток від продажу залишає собі. Вказані велосипеди були виставлені на продаж біля гаражного приміщення, яке перебуває у користуванні відповідача, що розміщене у м. Черкаси по вулиці Привокзальна. Продажем велосипедів займався ОСОБА_1 , який допомагав відповідачу з ремонтом автомобілів. Наприкінці січня 2024 році, ОСОБА_2 зателефонував відповідачу та повідомив, що він хоче припинити їхню усну домовленість та просив повернути велосипеди, які залишилися, а також кошти, отримані від проданих велосипедів. На той час, було вже продано декілька велосипедів на загальну суму 64 000 грн. ОСОБА_1 повідомив, що вказаних коштів у готівковій формі у нього немає, а тому він перерахує вказану суму на банківську картку. 
03 лютого 2024 року на банківську картку відповідача надійшли кошти у сумі 46 000 грн., які відповідач у подальшому зняв з банківської картки та віддав у готівковій формі ОСОБА_2. Стосовно решти суми, ОСОБА_1 зазначив, що перерахує кошти найближчим часом.
Однак, в подальшому, ОСОБА_1 , зник у невідомому напрямку, так і не віддавши кошти у сумі 18 000 грн.
Тобто відповідач стверджує, що грошові кошти у сумі 46 000 грн. 00 коп., на банківську картку № НОМЕР_1 були перераховані не від позивача за кредитним договором, а від фізичної особи, яка надавала допомогу в реалізації велосипедів. 
Позивач у відповіді на відзив звертає увагу суду на те, що під час укладення кредитного договору відповідач проходив відео-верифікацію, під час якої:
- зазначив, що він самостійно подав заявку на отримання кредиту;
- надав повну згоду на проведення відео-верифікації та фото-фіксації екрану з його зображенням та зображенням документів, що були пред`явлені ним під час здійснення відео-верифікації;
- підтвердив, що на нього не чинить тиск або вплив будь-яка інша особа з 
метою отримання кредиту;
-зазначив свій номер телефону НОМЕР_2 (той самий номер телефону, який зазначений у відзиві на позовну заяву як такий, що належить відповідачу);
- зазначив номер своєї посвідки на постійне проживання в Україні № НОМЕР_3 ;
- зазначив свою дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач стверджує, що кредитний договір між сторонами було укладено в письмовій (електронній) формі.
Також позивач з посиланням на повідомлення Нацкомфінпослуг від 13 лютого 2019 року зазначає, що належним доказом на підтвердження укладення фінансовою установою зі споживачем договору в електронній формі може бути посвідчена керівником фінансової установи роздруківка інформації з електронного файлу, що визначає послідовні дії учасників електронної комерції (фінансової установи та споживача) в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС), якою зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладання електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів.
Позивач зазначає, що 03 лютого 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та фізичною особою - підприємцем Оганджанян Арменом Ашотовичем було укладено договір № 488708-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
03 лютого 2024 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 488708-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС одноразового ідентифікатора UA-5167, (направленого позичальнику на номер телефону НОМЕР_2 вказаного позичальником в заявці) електронного повідомлення СМС - повідомлення.
Позивач вказує, що під час укладення кредитного договору сторони погодились укласти кредитний договір з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». 
Кредитний договір не підписувався відповідачем з накладенням кваліфікованого електронного підпису відповідача і не мав бути підписаним таким чином, оскільки як вже зазначалося вище, кредитний договір між позивачем та відповідачем був укладений шляхом обміну електронними та підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 46 000 грн. 00 коп. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (котру позичальником було вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів. При цьому, позивач повідомляє, що до позовної заяви було додано довідку, сформовану в платіжній системі «Platon», та яку було надано товариству з обмеженою відповідальності «Бізнес Позика» посередником - товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід», який надавав послуги на підставі договору про надання послуг № ПГ- 5 від 04 листопада 2020 року. 
Позивач вказує, що товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами зазвичай здійснюється посередниками на підставі відповідних договорів за допомогою їх платіжних систем.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» не має жодного відношення до банківської картки відповідача (та відкритого для її обслуговування рахунку) крім того, що на вказану позичальником під час укладення кредитного договору банківську картку (відкритий для її обслуговування рахунок) здійснюється перерахування кредитних коштів за кредитним договором.
Наданий позивачем разом з позовною заявою доказ перерахування кредитних коштів у вигляді довідки з платіжної системи є належним, допустимим та достатнім доказом перерахування кредитних коштів відповідачу за кредитним договором.
До позовної заяви додано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором.
Водночас, відповідач не був позбавлений можливості надати суду свій контррозрахунок заборгованості.
Також позивач просив суд поновити строк для подання долучених до відповіді на відзив доказів.
Проте, відповідач вказує, що поважних причин пропуску строку на подання доказів позивачем у відповіді на відзив не зазначено.
Судом враховано, що відповідь на відзив подано позивачем у строк встановлений судом.
У ст. 80 ГПК України вказано, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Отже, докази, що підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена учасником справи та належним чином обґрунтована. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи.
Такі висновки щодо розподілу тягаря доказування та добросовісності поведінки сторони/учасника при вчиненні процесуальної дії з надання доказів у господарському процесі викладені, зокрема, у справах Верховного Суду №913/317/18, №5011-15/10488-2012, №908/2828/19, №904/2104/19 та № 924/1103/19.
Відповідно до ч.2 ст. 161 ГПК України заявами по суті справи є: позовна заява, відзив на позовну заяву (відзив), відповідь на відзив, заперечення, пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
Згідно ч.3 ст.166 ГПК України, до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами 3-6 статті 165 ГПК.
Відповідно до п.1 ч.6 ст.165 ГПК України до відзиву додаються докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем.
Аналогічні за своїм змістом правила застосовуються також при поданні відповідачем до суду заперечення на відповідь на відзив (ч.3 ст. 167 ГПК України).
Отже, сторони мають право подавати докази до суду, зокрема, з поданням відповіді на відзив та запереченням на відповідь на відзив, якщо вони стосуються обставин справи.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач не пропустив процесуальний строк для подання доказів, а тому підстав для його поновлення немає.
Додані позивачем до відповіді на відзив докази судом приймаються до розгляду.
З урахуванням вищенаведеного клопотання відповідача про залишення без розгляду документів доданих позивачем до відповіді на відзив суд залишає без задоволення. 
У запереченні на відповідь на відзив відповідач стверджує, що факт укладення кредитного договору в електронній формі не звільняє кредитора від обов`язку довести належне підписання цього договору.
Для підтвердження волевиявлення сторони на укладення кредитного договору в електронній формі необхідно довести, що особа скористалася електронним підписом, електронним підписом одноразовим ідентифікатором або аналогом власноручного підпису, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідач вкотре зазначає, що між ним та позивачем жодних договірних відносин не виникло. 
Створення такого документу, як візуальна форма послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору №488708-КС-001 про надання кредиту від 03 лютого 2024 року у текстовому редакторі комп`ютера, не викликає жодних труднощів.
Водночас відповідач стверджує, що електронна адреса, яку зазначено у документах товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» йому не належить, і що він взагалі не має електронної пошти та електронної адреси.
З урахуванням наведеного відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити. 
Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю виходячи з наступного:
Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно із ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.
Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. 
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно ст.1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.
Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. 
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
З огляду на зазначені норми Закону, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Указаний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
На підставі частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожний правочин укладений в електронній формі вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль» або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження №61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243св20).
З матеріалів справи вбачається, що фізична особа - підприємець Оганджанян Армен, через веб-сайт позивача шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшов до особистого кабінету та з особистого кабінету через Інформаційно - телекомунікаційну систему (ІТС) подав заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер банківської картки для перерахування коштів НОМЕР_1, електронну адресу  ІНФОРМАЦІЯ_2 , свій номер телефону НОМЕР_2 .
03 лютого 2024 року фізична особа - підприємець Оганджанян Армен, прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 488708-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.
Зі своєї сторони товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» направлено фізичній особі - підприємцю Оганджанян Армену через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5167, на номер телефону НОМЕР_2 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті).
Відповідно до п.п. 3.1.1. Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», затверджених наказом директора товариства №13-ОД від 27 червня 2022 року (далі - Правила про надання грошових коштів) після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті каявника розміщається оферта, яка є пропозицією в розумінні ч. 4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.
У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил).
В підтвердження вказаних обставин до позовної заяви товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» долучено анкету клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.tpozyka.com/) від 22 жовтня 2025 року за підписом директора товариства М.М. Гайворонської (а.с.24), а також візуальну форму послідовності дій клієнта за підписом директора товариства М.М. Гайворонської (а.с.23).
Також до поданої засобами ЄСІТС «Електронний суд» позовної заяви додано пропозицію укласти договір (оферта) №488708-КС-001 про надання кредиту (електронна форма) від 03 лютого 2024 року;
прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладення договору №488708-КС-001 про надання кредиту (електронна форма) від 03 лютого 2024 року;
договір №488708-КС-001 про надання кредиту (електронна форма) від 03лютого 2024 року.
Крім того, з дослідженого судом відеозапису, доданого позивачем до відповіді на відзив, вбачається, що при укладенні кредитного договору відповідач проходив відео-верифікацію, під час якої:
-зазначив, що він самостійно подав заявку на отримання кредиту;
-надав повну згоду на проведення відео-верифікації та фото-фіксації екрану з його зображенням та зображенням документів, що були пред`явлені ним під час здійснення відео-верифікації;
-підтвердив, що на нього не чинить тиск або вплив будь-яка інша особа з метою отримання кредиту;
-зазначив свій номер телефону НОМЕР_2 ;
-зазначив номер своєї посвідки на постійне проживання в Україні № НОМЕР_3 ;
-зазначив свою дату народження ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За таких обставин суд критично оцінює доводи відповідача стосовно того, що між сторонами не виникло жодних правовідносин, і що відповідачу не відомо, яким чином позивач отримав фотокопії документів відповідача, які підтверджують особу, а також його фотозображення.
Отже, суд дійшов висновку, що 03 лютого 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та фізичною особою - підприємцем Оганджанян Армен - було укладено договір № 488708-КС-001 про надання кредиту, що підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно п. 1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 46 000 грн. 00 коп. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту, та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям (надалі - договір).
Тип кредиту: кредит.
Строк кредиту: 24 тижнів.
Стандартна процентна ставка: в день 2,00000000, фіксована.
Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15072827, фіксована.
Комісія за надання кредиту (далі - комісія): 6 900 грн. 00 коп.
Загальний розмір наданого кредиту: 46 000 грн. 00 коп.
Термін дії договору до 20 липня 2024 року.
Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту : 119 640 грн. 00 коп.
Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.
Грошові кошти у кредит надаються позичальнику у порядку та у строки, передбачені правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.
п. 2. договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 1 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3. договору і розраховується в порядку описаному нижче.
п. 2.2. договору, сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3 договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 1 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3. до договору та до закінчення терміну дії договору.
У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі не є зміною істотних умов цього договору.
Графік платежів наведено в п.3 договору.
Позичальник зобов`язаний повертати кредит, проценти за користування кредитом та комісію у розмірах платежів та у терміни згідно графіку платежів, що передбачений пунктом 3 договору.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка.
У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки.
У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.
Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам:
1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс;
2) індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів;
3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг.
У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі визначається максимальний розмір процентної ставки, що може бути застосований.
Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
На виконання вимог ухвали суду від 03 листопада 2025 року акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» було надано виписку по рахунку фізичної особи - підприємця Оганджанян Армена Ашотовича за період з 03 лютого 2024 року по 20 липня 2024 року.
З наданого суду письмового доказу вбачається, що на ім`я Оганджанян Армен Ашотович в банку було емітовано картку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 ).
03 лютого 2024 року відповідач отримав кошти в сумі 46 000 грн.00 коп. Деталі операції - payway l*tr4av,Visa Direct (а.с. 71).
З листа-підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів (а.с.25) вбачається, що товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Гід» підтверджує, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04 листопада 2020 року та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок Оганджанян Армена Ашотовича, 03 лютого 2024 року о 14:59:44.
З наданого суду розрахунку боргу (а.с.9-13) вбачається, що станом на 20 липня 2024 року (строк закінчення дії кредитного договору) заборгованість відповідача перед позивачем становила 199 785 грн. 48 коп., що складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту - 46 000 грн. 00 коп., суми прострочених платежів по процентах - 146 885 грн. 00 коп., суми прострочених платежів за комісією - 6 900 грн. 00 коп.
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. 
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. 
З урахуванням умов договору, прострочення боржника триває з 21 липня 2024 року.
Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17).
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачем всупереч ч. 1 ст. 74, ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено факту своєчасного повернення кредитних коштів та сплати комісії на підставі умов кредитного договору.
Докази, що надані позивачем в обґрунтування своїх доводів щодо надання кредиту на думку суду є більш вірогідними.
До відзиву на позов, та до заперечення на відповідь на відзив, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження обставин, наведених в своїх заявах. 
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином з відповідача підлягає стягненню - 46 000 грн. 00 коп. - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 146 885 грн. 48 коп. - суми прострочених платежів по процентах та 6 900 грн. 00 коп. - суми прострочених платежів за комісією.
Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України. 
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з фізичної особи - підприємця Оганджанян Армена Ашотовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, м. Київ, ідентифікаційний код: 41084239 - 46 000 грн. 00 коп. - суми прострочених платежів по тілу кредиту, 146 885 грн. 48 коп. - суми прострочених платежів по процентах та 6 900 грн. 00 коп. - суми прострочених платежів за комісією,та 2 422 грн. 24 коп. судового збору.
Видати відповідний наказ після набрання рішення суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України. 

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України. 

Повне рішення складено 16 січня 2026 року. 

Суддя А.В.Васянович