Справа № 569/26113/25
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді
ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Рівне матеріали кримінального провадження №12025181010002293 від 24.11.2025 року
 
за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, неодруженого, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , порушуючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і вихолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року (у поточних редакціях зі змінами), маючи умисел на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, при невстановлених досудовим розслідуванням місці, часі та способі, придбав металевий предмет, виготовлений по типу кастетів, який в подальшому незаконно носив при собі, без мети збуту, до моменту проведення поверхневої перевірки 24.11.2025 року, близько 00 год. 39 хв., по вул. Фабрична, 10 в м. Рівне, у ході проведення якої працівниками поліції у ОСОБА_4 було виявлено та в подальшому 24.11.2025 року, у період часу з 01 год 56 хв до 02 год 15 хв, вилучено у останнього з сумки, чорного кольору, яку носив при собі через плече, металевий предмет, ззовні схожий на кастет, який згідно висновку експерта №СЕ-19/118-25/17545-ХЗ від 27.11.2025 року являється холодною зброєю ударно-дробильної дії, виготовленою кустарним способом по типу кастетів.
Дії ОСОБА_4 , які виразилися у носінні кастету без передбаченого законом дозволу, органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 29 листопада 2025 року між прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити ОСОБА_4 покарання, визначене умовами угоди.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, в обсязі обвинувального акту у кримінальному провадженні визнав повністю та беззастережно, підтвердивши суду такі встановлені під час досудового розслідування фактичні обставини, як час, місце, спосіб, наслідки вчиненого кримінального правопорушення. Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений згідний. Просив затвердити угоду про визнання винуватості. Вказав, що наслідки укладення, затвердження угоди та її невиконання, йому роз`яснені та зрозумілі.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 також просив затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки її умови відповідають вимогам чинного кримінального процесуального та кримінального законодавства України.
Сторони угоди погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання, визначене умовами угоди, за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України – 120 годин громадських робіт. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно погоджується на призначення йому, обумовленого сторонами угоди вищевказаного покарання.
Суд переконався, що обвинувачений розуміє, що відповідно до статті 473 Кримінального процесуального кодексу України, наслідком укладання та затвердження угоди про визнання винуватості для сторін є - для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку; для підозрюваного чи обвинуваченого - відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, а також, передбачені у ст. 474 КПК України, право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого йому кримінального правопорушення, право на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, право заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду доказів, що свідчать на його користь, йому також роз`яснено та зрозуміло.
Суд запевнився, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за статтею 389 - 1 Кримінального кодексу України.
Наслідки невиконання угоди, а саме у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до статті 476 Кримінального процесуального кодексу України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, обвинуваченому також зрозумілі.
В підготовчому судовому засіданні суд переконався також у тому, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати передбачені умовами угоди зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 2 ст. 263 КК України, а також, що при укладенні угоди враховані обставини, які пом`якшують покарання, якими є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, те, що ОСОБА_4 раніше не судимий, неодружений, на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 Кримінального процесуального кодексу України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України, відповідно до статті 12 КК України, відносяться до нетяжкого злочину.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії» зазначається, що застосування спрощеної процедури, зокрема, процедури на підставі угоди про визнання винуватості, має низку переваг для обвинуваченого та правосуддя (скорочена тривалість розгляду справи, швидке визначення винуватості особи та її відповідальності, швидке відшкодування шкоди, заподіяної злочином).
Заслухавши учасників судового процесу, враховуючи, що угода про визнання винуватості відповідає положенню частини 4 статті 469 Кримінального процесуального кодексу України та змісту статті 472 Кримінального процесуального кодексу України, і обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі наслідки укладення, затвердження та невиконання угоди, із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачений згідний, враховуючи також обставини що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, неодружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, суд приходить до висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та обвинуваченим, підлягає затвердженню.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого.
Запобіжний захід ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст.ст. 12, 56, 263 КК України, ст.ст. 314, 368-371, 373-374, 376, 468-470, 472-476 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 листопада 2025 року між прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи №СЕ-19/118-25/17545-ХЗ від 27.11.2025 року в сумі 3 119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) грн 90 коп. 
Речові докази:
- кастет, який відповідно до ВЕ № СЕ-19/118-25/17545-ХЗ від 27.11.2025 року є холодною зброєю ударно-дробильної дії та разом з першочерговою упаковкою поміщений в сейф-пакет Експертної служби МВС України № 6056739, що перебуває у кімнаті зберігання речових доказів Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області – знищити;
- диск DWD-R з відеозаписом – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, про скасування вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_6