ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/16282/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ІНФОРМАЦІЯ_1 на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року 
у адміністративній справі № 160/16282/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року задоволено частково заяву ОСОБА_1 про ухвалення рішення у цій справі № 160/16282/25 щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, та стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 суму понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.
Зазначене додаткове рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та неврахування судової практики з вказаного питання, у звязку з чим просить скасувати додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 року і відмовити позивачу у задоволенні його вимог про стягнення понесених витрат на правничу допомогу.
Обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридичної оцінки і застосування до них норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги виходячи з нижченаведеного
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2025 року у цій справі частково задоволено адміністративний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, а 17.09.2025 року до суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн.
Вирішуючи по суті подану позивачем заяву про ухвалення додаткового рішення на підставі досліджених матеріалів заяви щодо стягнення судових витрат згідно рішення суду у даній справі та їх оцінки у сукупності, суд першої інстанції спираючись на положення ч.1 ст.132, ч.ч.1-5 ст.134, ст.139, ст.252 КАС України та ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI дійшов обґрунтованого висновку про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.
На підставі аналізу наведених у попередньому абзаці норм та враховуючи надані до суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду: ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1023842 від 01.06.2024 року; договір про надання правової допомоги №170 від 24.05.2025 року; додаток №1 до договору № 170 від 24.05.2024 року; акт приймання-передачі виконаних юридичних послуг від 12.09.2025 року до договору № 170 від 24.05.2024 року; квитанцію №170 від 12.09.2025 року – судом першої інстанції правильно акцентовано увагу на тому, що:
- між адвокатом Довгопола Олена Олексіївна, (адвокат) та позивачем (клієнт) було укладено договір про надання правової допомоги №170 від 24.05.2025 року, предметом якого є надання клієнту правової допомоги: бути представником клієнта підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності, прокуратурі, органах поліції, митниці податкової, виконавчої служби, охорони здоров`я, нотаріату, казначействі, ЄСПЛ та усіх судах України всіх інстанцій та юрисдикцій, органах військового управління України, що ведуть військовий облік та здійснюють мобілізацію населення (РТЦК та СП) щодо захисту будь-яких прав.
- Актом приймання-передачі виконаних юридичних послуг від 12.09.2025 року до договору № 170 від 24.05.2024 року сторони підтвердили надання адвокатом юридичних послуг протягом 2025 року, вартістю 17 000.00 грн.: підготовка позовної заяви про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії для подачі до суду – 5000 грн., відповідь на відзив – 1500 грн., адвокатський запит – 7500 (5х1500 грн.), скарга на бездіяльність – 1500 грн., клопотання щодо судових витрат – 1500 грн.
- Квитанцією №170 від 12.09.2025 року підтверджується сплата позивачем адвокату за надані юридичні послуги по справі №160/16282/25 грошових коштів в сумі 17 000 грн.
Щодо заперечень відповідача з приводу розрахунку у позовній заяві витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
- а в позові щодо стягнення витрат на правничу допомогу серед іншого зазначено: «Документальне підтвердження судових витрат буде подано до закінчення судових дебатів у справі або не пізніше 5 днів після ухвалення рішення».
Виходячи з приписів абзацу 2 частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та з того, що позивачем використано наявне у нього право зробити заяву про те, що докази на підтвердження витрат будуть надані після ухвалення рішення, суд у даному випадку визнав належними надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, які саме і є такими, що пов`язані з розглядом справи, але разом з тим суд першої інстанції виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерія розумності їхнього розміру та з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, обґрунтовано не визнав визначені позивачем витрати обґрунтованими та пропорційними до предмета спору.
Зокрема, з`ясовуючи обґрунтованість заявлених витрат, суд першої інстанції правильно зазначив, що спірні у цій справі правовідносини на теперішній час є поширеними і за своїм змістом та наявності сталого нормативно-правового регулювання ці правовідносини не були суттєво складними. При цьому, визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13 березня 2025 року у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт, а суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у даному випадку про те, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу по цій справі підлягають відшкодуванню у розмірі 4 000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Оскільки доводами апеляційної скарги відповідача висновки суду першої інстанції не спростовано, а наведені в апеляційній скарзі обставини на підтвердження підстав для скасування додаткового рішення у цій справі є лише власним розумінням відповідачем як норма матеріального та процесуального права, так і судової практики з вказаного питання, колегія суддів не знаходить правових підстав для скасування додаткового рішення у цій справі.
Керуючись ст.ст. 248, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без задоволення
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя В.А. Шальєва