П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/28278/24	

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Вербицької Н.В.,
суддів - Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року, якою відмовлено у встановлені судового контролю по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

09 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року адміністративний позов задоволено. 
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.07.2024 року про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.07.2024 про надання йому відстрочки від призову за мобілізацією на підставі абз.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти вмотивоване та обґрунтоване рішення за наслідками її розгляду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні
02.01.2025 року рішення суду набрало законної сили. 
04.02.2025 року за заявою позивача Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.07.2024 про надання йому відстрочки від призову за мобілізацією на підставі абз.13 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти вмотивоване та обґрунтоване рішення за наслідками її розгляду з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання до 03.01.2028 року.
30.05.2025 року представником позивача за допомогою системи «Електронний суд» подано до Одеського окружного адміністративного суду заяву в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року по справі №420/28278/24.
17.07.2025 року представником позивача за допомогою системи «Електронний суд» повторно подано до Одеського окружного адміністративного суду заяву в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у цій справі.
Заява обґрунтована тим, що самостійно відповідач рішення суду не виконує, через що позивач вимушений звернутись до державної виконавчої служби для примусового виконання рішення. 14.04.2025 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77810454. 25.06.2025 року представник позивача звернувся із заявою до державного виконавця про вжиття заходів щодо виконання рішення суду. 08.07.2025 року отримана відповідь від державного виконавця, до якої долучено копію постанови про зупинення виконавчого провадження до кінця дії військового стану.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 від 17.07.2025 року, подану через представника, про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року по справі №420/28278/24 та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 подати протягом двадцяти днів з дати отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року по справі №420/28278/24.
29.09.2025 року представником позивача за допомогою системи «Електронний суд» подано до Одеського окружного адміністративного суду нову заяву в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю.
23.10.2025 року представником позивача подано клопотання про долучення доказів, а саме копії повідомлення від 24.09.2025 року № 13962, отриманого від ІНФОРМАЦІЯ_5 , яким на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року по справі №420/28278/24. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої через представника від 29.09.2025 року, про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №420/28278/24.
05.11.2025 року представником позивача за допомогою системи «Електронний суд» подано до Одеського окружного адміністративного суду нову заяву в порядку ст. 382 КАС України про встановлення судового контролю.
У заяві зазначено, що відповідач не відмовив у наданні відстрочки через перебування позивача на обліку в іншому ТЦК, а у повідомленні від 24.09.2025 року №13962 зазначив, що у відповідача обов`язок розгляду по суті заяви позивача на відстрочку не виникає. Позивач не погоджується з такою відповіддю, оскільки вважає, що обов`язок відповідача щодо розгляду заяви позивача про надання відстрочки встановлений рішенням суду від 02.12.2024 року по справі №420/28278/24, тому це рішення є невиконаним. 
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні заяви.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову про встановлення судового контролю. Зокрема, апелянт зазначає, що без встановлення судового контролю відповідач ухилятиметься від виконання судового рішення.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався, про розгляд справи повідомлений шляхом направлення судової кореспонденції до електронного кабінету у системі «Електронний суд».
Відповідно до п.1 ч.1 ст.311, ст.312 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем фактично виконано рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року у даній справі, на підтвердження чого до суду надано повідомлення від 24.09.2025 року №13962. В той же час, вказане повідомлення не було об`єктом судової оцінки у даній справі, тому незгода позивача з його прийняттям має бути реалізована шляхом подання окремого позову.
Судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
За приписами положень статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Крім того, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).
Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі “Шмалько проти України”, заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.
У Рішенні від 15 травня 2019 року №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику Європейського суду з прав людини підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі “Валерій Фуклєв проти України” від 7 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі “Шмалько проти України” від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі “Юрій Миколайович Іванов проти України” від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі “Apostol v. Georgia” від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).
Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Судом можуть бути вжиті заходи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду.
На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин 1 та 2 статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.
Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статями 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.
З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено таку форму судового контролю за виконанням судового рішення, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду.
Статтею 382-1 КАС України регламентовано розгляд заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, статтею 382-2 КАС України визначено порядок розгляду звіту про виконання судового рішення, а статтею 382-3 КАС України зазначено, які рішення за наслідками розгляду звіту про виконання судового рішення.
Отже, системний аналіз статей 382, 382-1, 382-2 та 382-3 свідчить, що судовий контроль, який встановлено ухвалою суду, закінчується шляхом постановлення ухвали про прийняття звіту або ж про відмову у прийнятті звіту.
При цьому, якщо суд постановив ухвалу про встановлення судового контролю щодо виконання рішення, учасники справи не можуть звертатись до суду з новим клопотання про встановлення судового контролю, оскільки відповідний захід вже здійснюється, а суд не може одночасно здійснювати два заходи судового контролю.
Відповідно до обставин даної справи, ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року задоволено заяву ОСОБА_1 від 17.07.2025 року, подану через представника, про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. Встановлено судовий контроль за виконанням рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року по справі №420/28278/24 та зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_6 подати протягом двадцяти днів з дати отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 року по справі №420/28278/24.
Відповідно до встановлених обставин даної справи, станом на час звернення позивача з останньою заявою про встановлення судового контролю від 05.11.2025 року, суд першої інстанції не закінчив процедуру судового контролю, яка встановлена ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 року, тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні відповідного клопотання.
В той же час, наведені судом мотиви відмови не відповідають наведеним вище висновкам суду апеляційної інстанції та суперечать вимогам процесуального закону, тому колегія суддів доходить висновку про необхідність зміни оскаржуваної ухвали, відповідно до ст. 317 КАС України, шляхом викладення її мотивувальної частини у редакції даної постанови. 
Водночас, колегія суддів вказує на необхідності суду першої інстанції у відповідності до ч.1, 10 ст. 382-3 КАС України прийняти рішення у межах вже ініційованої процедури судового контролю.
Відповідно до ч.2 ст.328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Враховуючи зазначене, оскаржена ухвала суду першої інстанції щодо питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу (п.25 ч.1 ст.294 КАС України), після її перегляду в суді апеляційної інстанції, не може бути оскаржена у касаційному порядку.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 382 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції даної постанови.
В іншій частині ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія 
Суддя: К.В.Кравченко