Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України 
(заочне)

Справа №377/869/25 
Провадження №2/377/515/25 

31 грудня 2025 року  Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої – судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання – Кононової Н.О., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, штрафних санкцій,- 
У С Т А Н О В И В:
27 серпня 2025 року до суду в підсистемі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 530, 536, 625, 1191 ЦК України, просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 17 228,41 гривень, з яких: 10 859,81 гривень - сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу; 1 933,10 гривень – інфляційні втрати; 4 006,71 гривень – пеня; 427,79 гривень – три проценти річних, а також стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 300 гривень та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 422,40 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 21.12.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 та LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів # EP-205814509. Транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 був застрахований відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту у ТДВ «СК`ВІДІ-СТРАХУВАННЯ». Відповідно до рахунку СТО вартість відновлювального ремонту транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 складає 30 308,38 гривень. Виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором добровільного страхування ТДВ «СК`ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» відповідно до платіжного доручення від 14.01.2022 здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , в розмірі 30 308,38 гривень. Після виплати страхового відшкодування ТДВ «СК`ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулось до позивача із заявою про страхове відшкодування. Відповідно до вимоги на виплату страхового відшкодування, в порядку суброгації, від 21.01.2022 ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було визнано обгрунтованою суму 21 719,62 гривень, яка розраховувалась наступним чином: 30 308,38 гривень (сума виплачена ТДВ «СК`ВІДІ-СТРАХУВАННЯ») – 8 588,76 гривень (вирівнювання кольору-непрямий збиток) = 21 719,62 гривень. Як було встановлено, страхувальник самостійно, без участі представників ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», уклав електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів # EP-205814509 щодо транспортного засобу PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 . Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ розпорядження державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 9 липня 2010 року № 566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538) - страховики повинні застосовувати базовий страховий платіж та коригуючі коефіцієнти (крім коригуючого коефіцієнта бонус-малус) в розмірах, затверджених цим розпорядженням. Відповідно до розпорядження було визначено коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також зазначеним розпорядженням передбачено порядок визначення коригуючого коефіцієнта. Крім того, аналогічні коригуючі коефіцієнти та порядок їх застосування були затверджені і постановою Правління Національного банку України №108 від 30.05.2022 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно з вказаним розпорядженням та постановою було встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу (фізичної особи) (К1), який визначається згідно з документом про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до полісу EP-205814509 відносно транспортного засобу PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , було невірно зазначено тип транспортного засобу (К1) та застосовано коригуючий коефіцієнт лише К1=1,18. Пунктом 1 розділу ІІІ таблиці «Коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розпорядження встановлено, що для легкового автомобіля (2001-3000 (включно) кубічних сантиметрів), який використовується фізичною особою, розмір коригуючого коефіцієнта 1,18. Однак, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 встановлено що транспортний засіб PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 відноситься до типу «Вантажний-загальний платформа» та має повну масу 3500 кг (3,5 т), а масу без навантаження 2305 кг (2,305 т) і має вантажопідйомність 1195 кг (1,195 т). Згідно з підпунктом 1 пункту 4 розділу І таблиці «Коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час обов`язкового страхування цивільно-правової укладання договорів відповідальності власників наземних транспортних засобів» розпорядження вантажні автомобілі вантажопідйомністю до 2 тонн (включно) мають коригуючий коефіцієнт - К1 = 2. Таким чином, полісом EP-205814509 щодо транспортного засобу PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 було застосовано коригуючий коефіцієнт К1=1,18, замість К1=2, тобто значно менший, ніж передбачено чинними нормативно-правовими актами. Статтею 38-1 Закону № 1961-IV передбачено відповідальність за порушення умов страхування, зокрема, пунктом 38-1.1., відповідно до умов якого, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до відповідача за компенсацією 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування в розмірі 10 859,81 гривень ( 21 719,62 гривень /100 % х 50%). 19.03.2024 відповідачу було направлено досудову вимогу про виплату грошових коштів. Однак, станом на дату подання даної позовної заяви відповідач не сплатив кошти позивачу. Таким чином, відповідач зобов`язаний сплатити ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» основний борг у розмірі 10 859,81 гривень, відповідно до частини другої статті 635 ЦК України інфляційні втрати в розмірі 1 933,10 гривень, три проценти річних в розмірі 429,79 гривень, пеню в розмірі 4006,71 гривень. 
Ухвалою судді від 19 вересня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 13 жовтня 2025 року.
Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 05 листопада 2025 року.
Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року судовий розгляд справи було відкладено на 03 грудня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України.
03 грудня 2025 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено судове засідання на 26 грудня 2025 року. 
Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи знаходиться клопотання позивача, яке надійшло до суду в підсистемі «Електронний суд», в якому він просив розглянути справу за відсутності представника позивача, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою повернуто до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». У такому випадку ОСОБА_1 , якому адресовано судову повістку разом із доданими документами, за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав, причини неявки суд не повідомив.
За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 26 грудня 2025 року суд ухвалив заочне рішення у справі. 
Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом, постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 02.02.2022 у справі №755/870/22, яка набрала законної сили 14.02.2022, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП ( а.с. 12).
Згідно з вказаною постановою ОСОБА_1 21.12.2021 о 10:11 годині по вулиці Хоткевича в місті Києві, керував транспортним засобом PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , був неуважним, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, державний номер НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження транспортного засобу, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п.п.2.3. б, 13.1 ПДР.
Частиною шостою статті 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , транспортний засіб PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , відноситься до типу «Вантажний-загальний платформа» та має повну масу 3500 кг (3,5 т), а масу без навантаження 2305 кг (2,305 т) і має вантажопідйомність 1195 кг (1,195 т), категорія N1. Власником вказаного транспортного засобу зазначений ОСОБА_2 ( а.с. 11). Проте, як зазначено у постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 02.02.2022 у справі №755/870/22, транспортним засобом PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , під час ДТП, яка мала місце 21.12.2021, керував ОСОБА_1 , відповідач у справі, тому він є особою, відповідальною за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до полісу # ЕР-205814509 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик від 09.09.2021 ТДВ «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ» та страхувальник ОСОБА_2 забезпечили транспортний засіб PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 . Строк дії договору з 15.09.2021 по 14.09.2022. Страхові суми (ліміт відповідальності) на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну майну -130 000 гривень; за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю – 260 000 гривень. Базовий платіж та коригуючи коефіцієнти, що застосовувалися для розрахунку розміру страхового платежу: БП=180 гривень; К1=1,18; К2=1,5; К3=1,0;К4=1,6; К5=1,0; К6=1,0; К8=1,0; К бонус-малус=1,0 (а.с. 10) .
28.04.2021 між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_3 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту, що підтверджується страховим полісом CLAU-21357 ( а.с. 17). За вказаним договором транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, державний номер НОМЕР_3 , був застрахований у період з 29.04.2021 по 28.04.2022. 
Відповідно до акту виконаних робіт № ПАсСА-000274 від 15.01.2022, підписаного ТОВ «ВІДІ-ПАУЕР» та власником транспортного засобу ОСОБА_3 , рахунку ТОВ «ВІДІ-ПАУЕР» № ПАсС-0028198 від 30.12.2021, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , складає 30308,38 гривень ( а.с. 22-23).
Як вбачається із страхового акту № 122 від 11.01.2022, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту № CLAU-21357 від 28.04.2021, укладеним з ОСОБА_3 , визнало дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 21.12.2021 за участю застрахованого транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , страховим випадком та прийняло рішення про виплату страхового відшкодування ТОВ «ВІДІ-ПАУЕР» в розмірі 30308,38 гривень ( а.с. 18). 
Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» відповідно до платіжного доручення від 14.01.2022 № 6941 здійснило виплату страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER EVOQUE, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , в розмірі 30 308,38 гривень ТОВ «ВІДІ-ПАУЕР» ( а.с. 19).
Таким чином, ТДВ «СК» ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» набуло права вимоги до винної особи в порядку суброгації, в результаті чого звернулось до позивача із заявою про страхове відшкодування ( а.с. 13-15).
Відповідно до страхового акту, складеного Товариством з додатковою відповідальністю «СГ «ОБЕРІГ», # 35795 р/1 від 21.03.2022, в рамках страхової справи # 35795 р, договір страхування # ЕР-205814509 від 09.09.2021, страхувальник ОСОБА_2 , строк дії договору з 15.09.2021 по 14.09.2022, дата і час настання події: 21.12.2021, 10:11, місце події: місто Київ, вулиця Хоткевича, зіткнення транспортних засобів, заявлену подію визнано страховим випадком. Сума страхового відшкодування 21 719,62 гривень( а.с. 24).
Платіжним дорученням № 12679 від 14.04.2022 підтверджено перерахування Товариством з додатковою відповідальністю «СГ «ОБЕРІГ» страхового відшкодування в розмірі 21719, 62 гривень Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» ( а.с. 25). 
За правилом частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Пунктом першим частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За змістом указаної норми, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, в повному обсязі особою, яка безпосередньо її завдала. 
Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV ( далі Закон № 1961-IV), чинний на час виникнення спірних правовідносин.
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників( стаття 3 Закону № 1961-IV).
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого ( стаття 6 Закону № 1961-IV). 
Відповідно до пункту 7.1. статті 7 Закону № 1961-IV розмір страхового платежу (внеску, премії) встановлюється страховиком самостійно шляхом добутку розміру базового страхового платежу та значень відповідних коригуючих коефіцієнтів, що затверджуються відповідно до пункту 7.2 цієї статті, а також з урахуванням положень пункту 13.2 статті 13 цього Закону.
За змістом пункту 17.3 статті 17 Закону № 1961-IV при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. 
Пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Пунктом 38.1.1 статті 38-1 Закону № 1961-IV  передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону ( при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. 
Розділом ІІІ Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 27.10.2011 № 673, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за № 1483/20221 (із змінами, внесеними згідно з Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринкових фінансових послуг № 3631 від 31.08.2017), чинного на час укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальником – власником транспортного засобу PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , передбачено з 07.02.2018 укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в електронному вигляді. 
Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09 липня 2010 року № 566 (у редакції розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 травня 2019 року за № 544/33515 ), затверджено Коригуючі коефіцієнти та їх розміри під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Пунктом 2 розділу ІІ зазначеного Розпорядження передбачено, що страховики повинні застосовувати базовий страховий платіж та коригуючі коефіцієнти (крім коригуючого коефіцієнта бонус-малус) в розмірах, затверджених цим Розпорядженням. 
Відповідно до розділу І вказаного Розпорядження коригуючий коефіцієнт 1,18 встановлено для легкового автомобіля 2001-3000 (включно) кубічних сантиметрів. Для вантажних автомобілів вантажопідйомністю до 2 тонн (включно) передбачено коригуючий коефіцієнт 2. 
Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , транспортний засіб PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , відноситься до типу «Вантажний-загальний платформа» та має повну масу 3500 кг (3,5 т), а масу без навантаження 2305 кг (2,305 т) і має вантажопідйомність 1195 кг (1,195 т) ( а.с. 11). 
Таким чином, страхувальник – власник транспортного засобу PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , при самостійному укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності в електронному вигляді у формі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів # EP-205814509, повинен був вказати правильний тип транспортного засобу - «Вантажний-загальний платформа» та його вантажопідйомність 1195 кг (1,195 т), оскільки вказані характеристики транспортного засобу впливають на визначення коригуючого коефіцієнта, що застосовується для розрахунку розміру страхового платежу. Як наслідок, у полісі # ЕР-205814509 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 09.09.2021 зазначено коригуючий коефіцієнт К1 =1,18, тоді як правильний коригуючий коефіцієнт повинен бути зазначений для транспортного засобу PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , К1= 2. 
Виходячи з наведеного, позивач, який є страховиком, здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу - PEUGEOT BOXER, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування - полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів # EP-205814509 від 09.09.2021, тому ОСОБА_1 , відповідач у справі, як особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.12.2021 у місті Києві по вулиці Хаткевича, зобов`язаний компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування відповідно до пункту 38.1.1 статті 38-1 Закону № 1961-IV(чинного на час виникнення спірних правовідносин).  
За таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума виплаченого страхового відшкодування в розмірі  10 859,81 гривень ( 50 % від суми страхового відшкодування - 21719, 62 гривень, яка була перерахована  Товариством з додатковою відповідальністю «СГ «ОБЕРІГ» Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ»).
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача трьох процентів річних, інфляційних втрат, пені, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2) зміна умов зобов`язання;
3) сплата неустойки;
4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Як вбачається із змісту статті 549 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання( частина перша). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( частина третя). 
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.
За змістом наведеної норми закону нарахування трьох процентів річних на суму боргу та інфляційних втрат вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати позикодавцеві.
Таким чином, три проценти річних, інфляційні втрати та пеня нараховуються за весь період прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до частини другої статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
16 березня 2024 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» відправило відповідачу ОСОБА_1 досудову вимогу про виплату грошових коштів № 35795р/1 від 16.03.2024, в якій ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» вимагало у відповідача ОСОБА_1 сплатити суму в розмірі 10 859,81гривень, яка 03 квітня 2024 року була особисто отримана відповідачем ОСОБА_1 , про що свідчать списки поштових відправлень та роздруківка відстеження поштового відправлення на офіційному сайті АТ «УКРПОШТА» (а. с. 26-30).
В даному випадку факт порушення відповідачем зобов`язань щодо своєчасної сплати 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування встановлений, а наявність непогашеної заборгованості перед Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» підтверджена матеріалами справи.
Здійснивши перевірку розрахунку штрафних санкцій (інфляційних втрат та трьох процентів річних) за період з 08 квітня 2024 року по 31 липня 2025 року, суд дійшов висновку, що наданий Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних є правильним і, відповідно, позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних у розмірі 427,79 гривень та інфляційних втрат у розмірі 1 933,10 гривень, є такими, що підлягають задоволенню (а.с. 31-32). Вказані розрахунки відповідачем не спростовані.
Разом з тим, суд вважає, що вимоги про стягнення пені за період з 08.04.2024 по 31.07.2025 в розмірі 4006,71 гривень задоволенню не підлягають, виходячи з такого.
Відповідно до частини другої статті 551 ЦК України( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Слід зазначити, що в полісі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів # EP-205814509 від 09.09.2021 не зазначено розмір пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Законом № 1961-IV(чинного на час виникнення спірних правовідносин), зокрема статтею 36.5. цього Закону, передбачено розмір пені, яка нараховується за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування. Стягнення пені із страхувальника цим Законом та іншими нормативно-правовими актами не передбачено. Не зазначені правові підстави для нарахування пені і в позовній заяві.
За таких обставин у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 4006,71 гривень необхідно відмовити. 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як зазначено у пункті 1 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Судом встановлено, що адвокат Войціховський Антон Віталійович надавав позивачу Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» професійну правничу допомогу на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 16 липня 2025 року, укладеного між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» та фізично особою-підприємцем адвокатом Войціховським Антоном Віталійовичем (а. с. 33-34).
Як вбачається з пункту 1.1. договору про надання професійної правничої допомоги, клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу та представляти інтереси клієнта у судах всіх інстанцій, з усіма правами, передбаченими процесуальним законодавством, по всім категоріям справ, пов`язаних із стягненням на користь клієнта страхових відшкодувань, які були сплачені згідно полісів, укладених клієнтом ( в тому числі, але не виключно по стягненню безпідставно набутих коштів, стягнення страхових відшкодувань у порядку регресу, стягнення страхових відшкодувань у порядку суброгації). 
Відповідно до пункту 4.1. договору про надання професійної правничої допомоги, роботи/наданих послуг виконавець складає акт прийому передачі наданих послуг. 
Згідно з пунктом 4.3. договору про надання професійної правничої допомоги у акті прийому-передачі наданих послуг зазначається перелік виконаних процесуальних дій, їх обсяг та відповідний розмір гонорару. 
За змістом пункту 4.4.1. договору про надання професійної правничої допомоги підготовка та направлення позовної заяви – 7300 гривень.
Пунктом 4.5. договору про надання професійної правничої допомоги оплата за даним договором здійснюється не пізніше 10 днів з дня отримання клієнтом від виконавця інформації щодо набрання законної сили судовим рішенням, яке ухвалено на користь клієнта.

Згідно з попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат на правову допомогу вартість наданих послуг складає 7300 гривень (а. с. 35).
26 серпня 2025 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» та фізично особою-підприємцем адвокатом Войціховським Антоном Віталійовичем підписано Акт прийому-передачі наданих послуг № 35795 до договору про надання професійної правничої допомоги від 16 липня 2025 року( а.с. 38).
Як вбачається із вказаного Акт прийому-передачі наданих послуг № 35795 до договору про надання професійної правничої допомоги від 16 липня 2025 року, виконавець виконав наступні роботи/надав наступні послуги по страховій справі № 35795: ознайомлення та аналіз документів страхової справи – 1 година, вартість 1460 гривень, надання клієнту консультацій і роз`яснень з правових питань -0,5 годин, вартість 730 гривень, складання позовної заяви – 3 години, вартість 4380 гривень, підготовка додатків, підписання та направлення всіх підготовлених документів до суду та іншим учасникам справи -0,5 годин, вартість 730 гривень, всього 7300 гривень. 
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Враховуючи час, затрачений адвокатом Войціховським А.В. на надання послуг професійної правничої допомоги, зазначених у Акту прийому-передачі наданих послуг № 35795 від 26.08.2025 за договором про надання професійної правничої допомоги від 16 липня 2025 року, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, в розмірі 7300 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем суду не надано.
Беручи до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з положень частини другої статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи із наступного розрахунку: 13 220,70 грн. х 100 % / 17 227,41 гривень = 76,74 % (відсоток розміру задоволених позовних вимог); 7 300 гривень х 76,74 % /100% = 5 602,02 гривень (сума судових витрат на професійну правничу допомогу, пропорційна відсотку задоволених позовних вимог).
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до платіжної інструкції № 34403 від 31 липня 2025 року позивачем 

сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень (а. с. 1). Вказаний розмір судового збору був зарахований до спеціального фонду державного бюджету України (а. с.2 ).
Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень, то з відповідача на користь позивача, виходячи з положень частини другої статті 141 ЦПК України, підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 858,59 гривень, виходячи з такого розрахунку (2 422,40 гривень х 76,74 %/100% = 1 858,95 гривень).
Керуючись статтями 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» в порядку регресу витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування, в розмірі  10 859,81 гривень, три проценти річних в розмірі 427,79 гривень, інфляційні втрати в розмірі 1 933,10 гривень, всього 13 220,70 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 858,95 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 602,02 гривень.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач – Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «ОБЕРІГ», код ЄДРПОУ 39433769, місцезнаходження: місто Київ, вулиця Васильківська, будинок № 14. 
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повне заочне рішення суду складено 31 грудня 2025 року.
Суддя  Н. Ф. Теремецька