Справа № 346/2658/25
Провадження № 2/346/185/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
04 лютого 2026 р.	м. Коломия   Коломийський міськрайонний суд  Івано - Франківської області	

у складі головуючого судді Калинюка О.П.
з участю секретаря Пігуляк В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до П`ядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (далі – П`ядицька сільська рада) про визнання в порядку спадкування права власності на нерухоме майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також чоловік позивачки ОСОБА_1 , - ОСОБА_4 , який заповіту не залишив.
Після його смерті відкрилася спадщина за законом, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1 , та земельних ділянок.
Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли позивачі, які є дружиною та дітьми спадкодавця, оскільки проживали разом зі спадкоємцем на час його смерті, та оформили свої спадкові права на земельні ділянки, які належали спадкодавцю ОСОБА_4 .
Однак, приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Галайчук О. Л. відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності спадкодавця на спадкове будинковолодіння. У зв`язку із цим позивачам рекомендовано звернутися з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на зазначене нерухоме майно.
Тому позивачі просять визнати в порядку спадкування за законом право власності на 1/3 (одну третю) частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за кожним із позивачів.

Позивачі в судове засідання, датоване 02.02.2026 р., не з`явилися, 19.06.2025 року їх представник, адвокат Ілюк Оксана Василівна подала заяву, в якій просить розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги (а. с. 61).

Представник відповідача ОСОБА_5 в судове засідання, датоване 02.02.2026 року, не з`явився, 23.01.2026 подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та ухвалити рішення на підставі наявних доказів (а. с. 130).

У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Стадія ухвалення даного рішення судом визначена по 04.02.2026 року.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про одруження серії « НОМЕР_1 (актовий запис № 1 від 24.01.1974 року), виданого Великокам`янською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області (далі – Великокам`янська сільська рада), між позивачкою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб 24.01.1974 року. У зв`язку з цим позивачка ОСОБА_1 змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (а. с. 39).
Відповідно до даних свідоцтв про народження серії « НОМЕР_2 (актовий запис № 26 від 28.05.1974 року), виданого Великокам`янською сільською радою 28.05.1974 року, та серії « НОМЕР_3 (актовий запис № 19), виданого зазначеною сільською радою 09.06.1984 року, батьком позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначено ОСОБА_4 (а. с. 41, 43).
Згідно з даними свідоцтва про шлюб серії « НОМЕР_4 (актовий запис № 8 від 20.11.2008 року), виданого виконавчим комітетом Великокам`янської сільської ради 05.12.2008 року, у зв`язку з реєстрацією 20.11.2008 року шлюбу позивачка ОСОБА_3 змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а. с. 44).

У відповідності до змісту свідоцтва про смерть серії « НОМЕР_5 (актовий запис № 20 від 09.08.2013 року), виданого Великокам`янською сільською радою 09.08.2013 року, ОСОБА_4 помер того дня в м. Івано-Франківськ (а. с. 37).

Згідно з даними довідок № 151 та № 79, виданих виконавчим комітетом П`ядицької сільської ради 12.08.2024 р. та 03.03.2025 р. відповідно, ОСОБА_4 належав зазначений житловий будинок з господарськими спорудами. Вказане господарство відносилось до суспільної групи «робітничий двір». Місце проживання спадкодавця ОСОБА_4 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , з 1973 року по день його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Станом на день смерті спадкодавця за вказаною адресою було зареєстроване місце проживання лише позивачів. Заповіт від імені ОСОБА_4 виконавчим комітетом Великокам`янської сільської ради не посвідчувався (а. с. 35, 36).

Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів № 82213 від 02.10.2024 року та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленим ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 12.08.2015 року, згідно з архівними даними станом на 31.12.2012 р. право власності на вказане нерухоме майно не зареєстровано. Дане майно складається із: житлового будинку «А», загальною площею 86, 2 кв. м., житловою площею 42, 0 кв. м.; літньої кухні «Б»; стайні «В»; гаражу «Г»; вбиральні «Д»; воріт та гаражу «№ НОМЕР_6 » (а. с. 9-12).

У виписці з погосподарської книги № 390, наданої виконавчим комітетом П`ядицької сільської ради 11.12.2025 року, вказано, що згідно із записом у погосподарській книзі № 8, №9 та № 9а за 1991-1995 роки (особовий рахунок № НОМЕР_7 ), спадкодавець ОСОБА_4 володів житловим будинком АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок побудовано у 1991 році, а стайню в 1980 році (а. с. 124).

Судом встановлено, що 07.03.2025 року з метою видачі свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 позивачі звернулись з відповідними заявами № 77, № 78 та № 79 до вищевказаної приватної нотаріуса. Однак, остання рекомендувала позивачам звернутися з відповідним позовом, оскільки право власності на вказане нерухоме майно не зареєстровано, правовстановлюючий документ відсутній, про що 07.03.2025 року вказаною приватним нотаріусом винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а. с. 81-86).

Згідно з даними спадкової справи № 120/2024, заведеної після смерті ОСОБА_4 спадщину за законом прийняли лише позивачі (а. с. 75-77).

Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені вказаним управлінням 12.05.1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 року № 48.
За змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20, до правовідносин, які виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство.
Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема, положень Цивільного кодексу України 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Відповідно до змісту ст. 569-3 вказаного Кодексу Право власності на річ визначається за законом країни, де ця річ знаходиться. Виникнення і припинення права власності на річ визначаються за законом країни, де ця річ знаходилась на момент, коли мала місце дія чи інша обставина, яка послужила підставою для виникнення або припинення права власності, якщо інше не передбачено законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Згідно з ст. 13 Закону Української PCP «Про сільську раду депутатів трудящих Української PCP» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку заселення та ведення за встановленими формами погосподарських книг.

Таким чином, записи у погосподарських книгах визнавались актами органів влади (публічними актами), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

Відповідно до ст. 328 чинного ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно із ч.1 ст.1216 цього Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Отже, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Відповідно до ст. 392 чинного ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Тому суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в порядку спадкування за позивачами як за єдиними спадкоємцями за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 права власності на вказане нерухоме майно в рівних частках, тобто на 1/3 (одну третю) частку цього нерухомого майна за кожним з позивачів, адже державна реєстрація права власності на нерухоме майно не була обов`язковою умовою набуття вказаного права на момент побудови вищезазначеного будинковолодіння, а із вказаних вище довідок встановлено, що це будинковолодіння належало саме спадкодавцю ОСОБА_4 , тобто чоловіку позивачки ОСОБА_1 , та батьку позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
На підставі наведеного, статей 569-3 Цивільного кодексу України 1963 року, 392, 1261, 1296 ЦК України, статей 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд 

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 , жителькою АДРЕСА_2 , право власності на 1/3 (одну третю) частку будинковолодіння АДРЕСА_2 (колишній номер – «9»), яке складається із: житлового будинку «А», загальною площею 86, 2 кв. м., житловою площею 42, 0 кв. м.; літньої кухні «Б»; стайні «В»; гаражу «Г»; вбиральні «Д»; воріт та гаражу «№ НОМЕР_6 », та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 , жителем АДРЕСА_2 , право власності на 1/3 (одну третю) частку будинковолодіння АДРЕСА_2 (колишній номер – «9»), яке складається із: житлового будинку «А», загальною площею 86, 2 кв. м., житловою площею 42, 0 кв. м.; літньої кухні «Б»; стайні «В»; гаражу «Г»; вбиральні «Д»; воріт та гаражу «№ НОМЕР_6 », та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 жителькою АДРЕСА_3 ,право власності на 1/3 (одну третю) частку будинковолодіння АДРЕСА_2 (колишній номер – «9»), яке складається із: житлового будинку «А», загальною площею 86, 2 кв. м., житловою площею 42, 0 кв. м.; літньої кухні «Б»; стайні «В»; гаражу «Г»; вбиральні «Д»; воріт та гаражу «№ НОМЕР_6 », та розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя: 	Калинюк О. П.