ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
Справа № 568/1556/25
Провадження № 3/568/2/26

14 січня 2026 р. м. Радивилів 
Суддя Радивилівського районного суду Рівненської області Троцюк В.О., розглянувши адміністративну справу, матеріали якої надійшли від відділення поліції №2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 ,      ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 вид. Радивилівським РВ УМВС України в Рівненській області від 17.09.2002 р., РНОКПП НОМЕР_2 ,
за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
(права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та вимоги ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснені),
встановив:
02 вересня 2025 року о 11 год. 23 хв. в с.Бугаївка вул.Березина, 59 Дубенського району водій ОСОБА_1 керував мотоциклом «MUSSTANG» б/н з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, вираження тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою спеціального пристрою газоаналізатора «Alcotest Драгер» на місці зупинки транспортного засобу та від проходження такого огляду в медичному закладі КНП «Радивилівська ЦМЛ» відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
У судовому засіданні, яке відбулося 12.11.2025 р. ОСОБА_1 вину свою не визнав, вказав, що 02.09.2025 року його зупинили працівники поліції, коли він керував мотоциклом «MUSSTANG». Спиртних напоїв він не вживає, оскільки отримав поранення під час проходження служби в ЗСУ. Після зупинки, поліцейський запропонував йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу чи такого огляду в найближчому медзакладі вказуючи, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння. Від проходження медичного огляду він відмовився оскільки спиртних напоїв не вживає та проходить реабіліиацію після поранення. Всупереч вимогам закону працівник поліції склав на нього протокол за невідомих йому обставин. Дії працівників поліції розцінює як неправомірні. 
Захисник ОСОБА_1 адвокат Бернацький П.В. вказав, що належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення працівниками поліції не надано. Працівники поліції при складанні протоколу порушили «Інструкцію про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». ПІсля зупинки ОСОБА_1 , працівники поліції не роз`яснили йому права, так не встановили ознаки алкогольного сп`яніння, а відразу, після зупинки транспортного засобу, працівник поліції запропонував пройти огляд на визначення стану сп`яніння. Коли ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду, то всупереч вимогам законодавства поліцейські не запропонували пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння в найближчому медичному закладі. З огляду на зазначене, працівниками поліції порушений порядок огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Жодних ознак сп`яніння в ОСОБА_1 не було виявлено. Таким чином матеріали адміністративного правопорушення не містять достатніх та допустимих доказів в підтвердження вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. В сукупності всіх обставин просив провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрити за відсутності в його діях події і складу адміністративного правопорушення на підставі п.1 ст.247 КУпАП. 
В судове засідання призначене на 27.11.2025 р.  ОСОБА_1 та його адвокат Бернацький П.В. не з`явились. Від адвоката Бернацького П.В. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із відключення електропостачання та необхідністю внесення змін в графік роботи адвоката та необхідністю прийняття участі по інших справах. 
10 грудня 2025 р. в судове засідання не з`явилися  ОСОБА_1 та його адвокат Бернацький П.В.Від адвоката Бернацького П.В. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 перебуває на стаціонарному лікуванні в КП «Рівненська обласна клінічна лікарня іменні Юрія Семенюка», а також ОСОБА_2 10.12.2025 р. залучений як представником по іншій справі №753/14301/24 в Києвському апеляційному суді.  
14 січня 2026 р. в судове засідання не з`явилися  ОСОБА_1 та його адвокат Бернацький П.В.Від адвоката Бернацького П.В. до суду надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим що він з 07.01.2026 р. по 19.01.2026 р. перебуватиме у щорічній відпустці. 
Згідно ч.2 ст. 268 КУпАП адміністративна справа за ч.1 ст.130 КУпАП не відноситься до категорії справ, де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є обов`язкова лише у випадках, коли є дані про її своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи. Разом з тим, пояснення були надані ОСОБА_1 та його представником адвокатом Бернацьким П.В.в судовому засіданні, яке відбулося 12 листопада 2025 р. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення адміністративного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню постанови у справі або вчиненню інших процесуальних дій. Суд зауважує, що дії правопорушника та його адвоката щодо неодноразової неявки у судові засідання, свідчать про зловживання ними процесуальними правами та безпідставне затягування судового розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП., суд приходить до наступного.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Пунктом 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.5 ПДР України визначено обов`язок водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння передбачена відповідальність статтею 130 КУпАП.
Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Згідно з положеннями ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчує подію адміністративного правопорушення і відповідно до ст.251 КУпАП є одними із джерел доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення.
Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.254 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 складений на бланку відповідного зразка з серійним номером ЕПР1 №441241 від 02.09.2025 р. уповноваженою на те особою – поліцейським офіцером громади відділення поліції №2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області капітаном поліції Кондрась П.В. (а.с.2)
В протоколі, відповідно до п.9 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, в графі "дата, час, місце вчинення і суть учиненого адміністративного правопорушення" викладена суть адміністративного правопорушення, яка відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у ч. 1 ст.130 КУпАП, за якою складено протокол.
Відповідно до норм діючого законодавства, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
Між тим, жодних клопотань щодо незгоди з діями працівників поліції з приводу незаконного складання протоколу під час складання протоколу ОСОБА_1 не викладено та не заявлено.
Окрім того, вина ОСОБА_1 підтверджується іншими доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: актом огляду від 02.09.2025 р. на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02.09.2025 р., згідно якого ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд (а.с.5); реєстрацією повідомлення ЄО ВП №2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області №5676 від 02.09.2025 р. (а.с.7); витягом з ІПНП (а.с.8); DVD-диском записаного з службових камер поліцейського №860439 (а.с.9) та іншими дослідженими судом доказами. 
За таких обставин, встановлюючи наявність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол, та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, окрім повного його не визнання, повністю доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами. 
Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія. Згідно довідки ВП №2 Дубенського районного відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_3 . (а.с.3)
Щодо заявленого клопотання адвокатом Бернацьким П.В. про закриття справи у зв`язку з відсутністю складу в діях ОСОБА_1  адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на думку судді, воно не підлягає до задоволення в зв`язку з його безпідставністю.
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Вирішуючи клопотання суд звертає увагу на наступне.
Керування транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Так, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху: водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.
Згідно ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є, зокрема, охорона встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Частиною 1 ст.6 КУпАП передбачено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.
В рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
За правовим полем України, зокрема п.2.5 Правил дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року з подальшими змінами, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння водіям забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, тягнене за собою відповідальність, передбачену ст.130 КУпАП.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є умисною, суспільно небезпечною дією, зважаючи на конкретні обставини справи, а тому зазначені в клопотанні обставини не можуть вважатись такими, що є підставою для закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 . 
Суд, розглянувши клопотання, вважає, що у його задоволенні слід відмовити, оскільки правопорушення, яке вчинене ОСОБА_1 є грубим порушенням Правил дорожнього руху України, що може суттєво впливати не тільки на можливість адекватно керувати транспортним засобом, а також, стосується безпеки інших учасників дорожнього руху. 
При накладенні стягнення суд враховує: ступінь суспільної небезпеки правопорушення, особу правопорушника, ступінь його провини, майновий та сімейний стан, а також те, що умисні дії правопорушника були направлені на порушення безпеки руху з використанням джерела підвищеної небезпеки.
Судом встановлено із довідки, яка наявна в адміністративних матеріалах, ОСОБА_1 посвідчення водія отримував.
Санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, передбачено адміністративне стягнення на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто, для водіїв адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, є безальтернативним. При цьому, суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч.1 ст.130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.
Європейським судом з прав людини у багаточисельних рішеннях висловлена правова позиція щодо розгляду національними судами справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.
Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.
Аналіз диспозиції та санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП дає підстави стверджувати те, що ці правопорушення відповідають критерію кола адресатів та критерію мети та тяжкості наслідків.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства. У зв`язку із цим, при розгляді даної справи, при наданні оцінки доказам та вирішенні питання про законність та обґрунтованість судового рішення суд вважає за необхідне застосовувати відповідні положення кримінального процесуального закону, в тому числі і щодо сутності адміністративного правопорушення, яке за своєю юридичною природою фактично є обвинуваченням.
У зв`язку з наведеним, вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суд приймає до уваги висновки Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2023 року по справі №702/301/20 згідно з яким, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Крім того, в даній постанові зазначено, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання.
За таких підстав, враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами, і враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім буде призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, оскільки саме такий вид стягнення є необхідним і достатнім для його виховання у дусі додержання законів України, поваги до суспільних правил та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Інформація щодо наявності пільг встановлених законодавством України в ОСОБА_1 у суду немає, такої інформації він суду не повідомляв.
Керуючись ст. ст.21, 130, 283, 284 КУпАП, п. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суддя,-
постановив:
В задоволенні клопотання захисника Бернацького Павла Васильовича про закриття справи у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – відмовити.
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень на р/р UA218999980313020149000017001, код ЄДРПОУ - 38012494, ГУК у Рівнен.обл./ Рівнен.обл./21081300, Банк отримувача Казначейство України, Код класифікації доходів бюджету 21081300 з позбавленням права керування транспортних засобів строком на 1 (один) рік.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на р/р UA908999980313111256000026001, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, (код за ЄДРПОУ) 37993783, Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету 22030106.
У разі несплати штрафу в 15-ти денний строк, штраф підлягає примусовому стягненню із  ОСОБА_1 в порядку ст. 308 КУпАП у подвійному розмірі.

Постанова може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Суддя В.О. Троцюк