ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/14787/23	Головуючий у 1-й інстанції Позняк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/62/26 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Костів О. З., 
секретар - Панькевич Т.І. 
з участю  ОСОБА_1 та її представника - адвоката Білецького М.Й. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2025 року, ухвалене суддею Позняком В.М. у цивільній справі №607/14787/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватне акціонерне підприємство “Тернопільміськгаз”, Управління Державної інспекції архітектури та містобудування в Тернопільській області, дочірнє підприємство “Люкс-житло”, приватне підприємство “Люкс”, про усунення перешкод у користуванні майном, 

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 усунути їй перешкоди в користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу створених об`єктів та приведення квартири АДРЕСА_2 ) у попередній стан, а також стягнути солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь грошові кошти в рахунок відшкодування майнової шкоди в розмірі 27348,69 грн. 
Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 . У власності ОСОБА_3 перебуває квартира АДРЕСА_4 у цьому будинку. 
Проведена відповідачами незаконна реконструкція квартири у продуктовий магазин, а саме облаштування накриття над сходами магазину, спричиняє позивачці суттєві перешкоди у повноцінному користуванні належною їй квартирою, яка знаходиться над належним відповідачці ОСОБА_3 приміщенням, а саме - спричиняє намокання квартири та появу плісняви. 
Крім того, після неправомірної реконструкції ОСОБА_2 було неправильно встановлено газову трубу, що проходить повз приміщення магазину. Позивачка зверталася у різні контролюючі органи, однак, це не дало результату. 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2025 року позов задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_3 усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу дашка торгово-офісного 1 по АДРЕСА_5 та приведення стіни будинку у попередній стан.
В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 та решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 2808 гривень 64 копійки судових витрат.
Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 22836 гривень 16 копійок судових витрат.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить рішення суду першої інстанції скасувати частково та ухвалити у відповідній частині рішення, яким зобов`язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні майном, шляхом демонтажу підвісної стелі із вагонки для отримання вільного доступу до газової труби, а також скасувати стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 22836,16 грн судових витрат та стягнути з ОСОБА_3 12836,16 грн витрат на проведення повторної експертизи та 12959,08 грн майнової шкоди. 
Вказує, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з неповним з`ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки суд першої інстанції не надав належної оцінки доказам, які підтверджують самовільне облаштування накриття (дашка) та переобладнання газопроводу у приміщенні продуктового магазину «Домашній», що призвело до систематичного замокання її квартири та погіршення санітарно-технічного стану житла. 
Суд не врахував висновків судових будівельно-технічних експертиз від 19.03.2024 №1134/23-22 та від 09.07.2025 №СЕ-19/120-25/3073-57, якими встановлено порушення вимог державних будівельних норм та підтверджено наявність та розмір завданої їй матеріальної шкоди. 
Стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу на користь ОСОБА_2 є необґрунтованим, оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів фактичної сплати таких витрат. Також вона не погоджується з покладенням на неї витрат на проведення повторної судової експертизи, зазначаючи, що така експертиза була призначена з ініціативи відповідача, фактично дублювала результати первинного дослідження та не була необхідною для вирішення спору.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та її представника — адвоката Білецького М.Й., які доводи апеляційної скарги підтримали, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні майном (доступу до газової труби), стягнення майнової шкоди та розподілу судових витрат, тому відповідно до статті 367 ЦПК України колегія суддів переглядає його лише в цих частинах.
Обставини справи.
ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_6 .
ОСОБА_3 є власником торгово-офісних приміщень № 1 загальною площею 98,2 кв. м у будинку АДРЕСА_7 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 травня 2024 року.
Як вбачається з інформації Державної інспекції архітектури і містобудування від 24 травня 2023 року, шляхом перевірки відомостей, що містяться у Реєстрі будівельної діяльності, за параметрами пошуку «назва об`єкта – реконструкція квартири АДРЕСА_4 » та адресою об`єкта « АДРЕСА_5 », станом на дату надання відповіді не виявлено інформації щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, а також документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, змін до них, їх скасування чи анулювання.
Згідно з актом роботи комісії, створеної розпорядженням міського голови № 77 від 24 березня 2022 року, за результатами розгляду звернення ОСОБА_5 від 29 листопада 2022 року щодо встановлення дашка над входом до магазину за адресою: АДРЕСА_5 , комісією здійснено візуальний огляд. Встановлено, що на першому поверсі багатоквартирного будинку розміщений магазин, вхід до якого облаштований сходами та накриттям (дашком). Під час огляду зафіксовано замокання та потемніння стіни над дашком. За результатами огляду комісія рекомендувала власникові торгово-офісного приміщення № 1 ОСОБА_3 звернутися до АТ «Тернопільміськгаз» щодо перенесення газової труби, оформити сервітутне користування земельною ділянкою, використовувати власність без шкоди правам інших мешканців будинку, балансоутримувачу будинку привести стіну у відповідність до правил утримання житлових будинків, а ОСОБА_1 — у разі недосягнення згоди вирішувати спір у судовому порядку.
Відповідно до акту комісії Дочірнього підприємства «Люкс-житло» Приватного підприємства «Люкс» від 13 січня 2021 року, при обстеженні встановлено, що зовнішні стіни квартири АДРЕСА_8 утеплені пінопластом та вкриті декоративною штукатуркою без відповідних дозвільних документів; наявності цвілі на стіні, на якій встановлено дашок магазину, не виявлено, внутрішні стіни квартири сухі, пліснява відсутня.
Згідно з актом комісії того ж підприємства від 31 серпня 2021 року, під час обстеження також не виявлено цвілі на зовнішніх стінах, однак внутрішні стіни квартири не обстежувалися через відсутність мешканки, яка була належним чином повідомлена про проведення огляду.
Відповідно до акту обстеження від 09 листопада 2022 року, комісією ДП «Люкс-житло» ПП «Люкс» зафіксовано наявність слідів зеленої цвілі на стіні розміром 0,15 ? 3 м. Ймовірною причиною визначено потрапляння бризок дощової води, відбитих від навісного дашка магазину. Доступ до квартири АДРЕСА_8 власницею надано не було. Під час обстеження ОСОБА_2 пропонував вирішити питання шляхом встановлення захисної бляхи, однак ОСОБА_1 наполягала на демонтажі дашка.
Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 30 червня 2011 року, об`єкт «Реконструкція квартири під торгово-офісні приміщення з влаштуванням окремого входу» вважався готовим до експлуатації.
Як вбачається з акту на відключення газу від 01 березня 2023 року, у будинку АДРЕСА_9 газопостачання було припинено у зв`язку з порушеннями системи газопостачання та відсутністю проєктно-кошторисної документації; відновлення газопостачання можливе лише після усунення виявлених недоліків.
Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи Тернопільського відділення КНДІСЕ від 19 березня 2024 року № 1134/23-22, над входом до магазину «Домашній» влаштований дашок, який заходить на стіну квартири АДРЕСА_8 вище рівня першого поверху. Влаштування такого дашка не відповідає вимогам пункту 5.45 ДБН В.2.2-15:2019. Причиною замокання та забруднення стіни квартири є відсутність металевого примикання між дашком і стіною. Вартість збитків становить 12 959,08 грн. Пліснява на стінах не виявлена.
Відповідно до висновку експерта Тернопільського НДКЦ від 09 липня 2025 року, влаштування дашка над входом до магазину також не відповідає будівельно-технічним нормам. Причини замокання і забруднення стіни квартири є аналогічними, а вартість завданих збитків становить 15 013,80 грн. Обшиття газової труби не впливає на виникнення замокання, однак не відповідає вимогам пунктів 9.6, 9.17 ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання».
Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції експерт підтримав надані висновки та зазначив, що під час внутрішнього обстеження квартири наслідків замокання не виявлено.
У суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 пояснила, що газопостачання у належній їй квартирі наявне.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.
Згідно зі статтею 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд, однак здійснення права власності не може відбуватися на шкоду правам, свободам та гідності інших осіб.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Згідно з частиною другою статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Відповідно до пункту 6 статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку.
Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками спільного майна такого будинку.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.
Відповідно до пункту 9.6 ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання» газопроводи та газове обладнання повинні розміщуватися таким чином, щоб забезпечувався вільний доступ до них для огляду, технічного обслуговування, ремонту та заміни.
Згідно з пунктом 9.17 ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання» забороняється закривати газопроводи, газові прилади та запірну арматуру конструкціями, облицюванням або іншими елементами, що унеможливлюють або обмежують доступ до них.
Суд першої інстанції повно та всебічно встановивши обставини справи на підставі поданих сторонами доказів, правильно застосувавши норми матеріального права, прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном шляхом забезпечення доступу до газової труби та стягнення матеріальної шкоди, колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується висновками судових будівельно-технічних експертиз, обшиття газової труби у належному відповідачці ОСОБА_3 приміщенні торгово-офісного об`єкта, хоча й не відповідає вимогам пунктів 9.6, 9.17 ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання», однак не перебуває у причинному зв`язку з виникненням замокання стін чи погіршенням санітарно-технічного стану квартири позивачки та не порушує її суб`єктивних прав чи законних інтересів. 
Доказів того, що вказані порушення обмежують право ОСОБА_1 на користування належним їй житловим приміщенням або створюють для неї реальні перешкоди у здійсненні права власності, матеріали справи не містять. 
За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині стягнення матеріальної шкоди.
Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням або знищенням речі (реальні збитки), а також витрати, які особа зробила або повинна зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Для покладення обов`язку з відшкодування шкоди необхідною є наявність складу цивільного правопорушення, а саме: шкоди, протиправної поведінки заподіювача, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини (якщо інше не встановлено законом).
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим, відповідно до частини першої статті 382 Цивільного кодексу України та статей 4, 5, 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», зовнішні стіни будинку є спільним майном співвласників багатоквартирного будинку.
Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, замокання та забруднення виникли на зовнішній стіні багатоквартирного будинку, яка відповідно до закону є об`єктом спільної сумісної власності співвласників, а не складовою частиною квартири позивачки як окремого об`єкта нерухомості.
Висновками судових будівельно-технічних експертиз встановлено орієнтовну вартість робіт з усунення пошкоджень зовнішньої стіни, однак такі висновки не підтверджують факту понесення позивачкою реальних витрат, не засвідчують виконання нею ремонтних робіт та не доводять, що саме їй як фізичній особі завдано майнової шкоди у заявленому розмірі.
Доказів того, що ОСОБА_1 фактично здійснила ремонт зовнішньої стіни будинку за власний рахунок або що на неї покладено обов`язок з утримання та відновлення спільного майна будинку, матеріали справи не містять.
Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що належним суб`єктом захисту прав у частині відшкодування шкоди, завданої спільному майну багатоквартирного будинку, є управитель такого будинку — ДП «Люкс-житло» ПП «Люкс», який відповідно до закону здійснює управління, утримання та організацію ремонтних робіт щодо спільного майна в інтересах усіх співвласників.
ОСОБА_1 не доведено, що управитель уповноважував її на звернення до суду з вимогою про відшкодування шкоди, завданої спільному майну, а також не надано доказів заміщення нею функцій управителя або понесення витрат замість нього.
Щодо доводів апеляційної скарги відносно судових витрат. 
Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз.
Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Щодо судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .
Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 були залишені без задоволення у повному обсязі, у зв`язку з чим відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, понесені відповідачем ОСОБА_2 у зв`язку з розглядом справи, обґрунтовано покладено на позивачку.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 подано належні та допустимі докази на підтвердження понесених витрат, зокрема договори про надання правничої допомоги, акти приймання-передачі наданих послуг.
При цьому, суд першої інстанції правильно врахував вартість та обсяг наданих адвокатом послуг, характер і складність спору, а також подане стороною позивача клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та обґрунтовано зменшив їх розмір з 24 000,00 грн до 10 000,00 грн.
Посилання ОСОБА_1 на відсутність доказів фактичної сплати витрат на професійну правничу допомогу не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України відшкодуванню підлягають як витрати, які вже сплачені стороною, так і ті, що підлягають сплаті.
Не заслуговують на увагу й твердження ОСОБА_1 про те, що витрати на проведення повторної судової експертизи не підлягають стягненню з неї, оскільки така експертиза була призначена за клопотанням відповідача. 
Як правильно встановив суд першої інстанції, зазначена експертиза проводилась у межах судового розгляду справи, її результати досліджувалися судом та враховувалися під час ухвалення рішення, а відтак відповідно до пункту 2 частини третьої статті 133 ЦПК України витрати на її проведення є витратами, пов`язаними з розглядом справи, та підлягають розподілу залежно від результатів вирішення спору.
Щодо судових витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи №1134/23-22 від 19 березня 2024 року.
Із Акту здачі-приймання висновку експерта №1134/23-22 від 19 березня 2024 року вбачається, що платником за проведення експертизи є ОСОБА_1 . Вартість експертизи становить 9087,36 грн.
Як убачається з матеріалів справи, зазначена експертиза була призначена судом першої інстанції у межах розгляду справи, її висновок безпосередньо стосувався обставин, пов`язаних із самовільним влаштуванням дашка торгово-офісного приміщення та порушенням будівельних норм, і саме на підставі цього висновку суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 в частині усунення перешкод у користуванні майном.
Витрати на проведення вказаної експертизи у розмірі 9 087,36 грн фактично понесені ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами справи, а її результати використані судом при ухваленні рішення на користь позивачки саме щодо відповідачки ОСОБА_3 .
Однак, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції безпідставно не стягнув на користь позивачки витрати за проведення вказаної експертизи.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи № 1134/23-22 підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .
У зв`язку із вищенаведеним, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом доповнення його резолютивної частини відповідним приписом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 9 087,36 грн витрат на проведення експертизи.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 141, 367, 376, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 вересня 2025 року — змінити, доповнивши резолютивну частину абзацом наступного змісту:
“Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 9087,36 грн витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи №1134/23-22 від 19 березня 2024 року”.
В решті рішення суду в оскаржуваній частині залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 19 січня 2026 року.

Головуюча         Хома М.В.

Судді          Гірський Б.О.

Костів О.З.