Справа № 750/16797/25
Провадження № 2-а/750/15/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Косенка О.Д. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, 

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову № 113 від 11 лютого 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, згідно якої позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення.
Позивач обґрунтував свій позов тим, що зазначеною постановою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме абз. 1 ч. 6 ст. 22, не мав при собі військово-облікового документу за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки та вчинив в особливий період адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивач не погоджується з вказаною постаново, вважає її незаконною та такою що підлягає скасуванню. Разом з тим зазначає, що в протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі якого була винесена оскаржувана постанова, в порушені ч. 1 ч. 1 ст.256 КУпАП посадовою особою Відповідача не було зазначено: на вимогу якої саме уповноваженої особи (її ПІБ, звання, посада) Позивач не пред?явив військово-обліковий документ. В свою чергу, невстановлення відповідних фактичних обставин під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, на підставі якого була винесена оскаржувана постанова унеможливлює встановити суть адміністративного правопорушення, за яке Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Також, сторона Позивача вважає, що посадовою особою Відповідача при винесені оскаржуваної постанови, в порушення вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП не було з?ясовано обставини даної справи всебічно, повно і об?єктивно, саме: не було встановлено той факт, що в змісті складеного протоколу про адміністративне правопорушення відсутнє посилання на будь-які документи, відеофіксації, тощо, на підставі яких можна було б дійти до висновку про наявність в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Отже, факт непред?явлення Позивачем військово-облікового документу повинен підтверджуватися виключно фото - і відеофіксацію процесу перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів.
Однак, як вбачається зі змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення, будь-яких фото- чи відеофіксацій процесу пред?явлення та перевірки документів, які б давали можливість встановити вину та довести об?єктивну сторону правопорушення, яка полягає у тому, що Позивач не мав при собі військово-облікового документу та не пред?явив його за вимогою уповноваженої особи ТЦК та СП, матеріали справи не містять. До того ж Позивачем 06.02.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 співробітникам територіального комплектування та соціальної підтримки, було пред?явлено відомості з мобільного додатку «Резерв+», на що Позивачу від співробітників ТЦК та СП було повідомлено, що відповідні відомості в розумінні чинного законодавства не є пред?явленням військово-облікового документу.
Окрім цього, під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження було з?ясовано, що відносно ОСОБА_1 11.02.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 розглядалось три протоколи за ч. 3, ст. 210-1 КУпАП та за результатами яких було винесено три постанови, якими притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3, ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. по кожному.
Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
При одночасному розгляді обох адміністративних справ відносно Позивача посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_2 порушила вищевказану норму КУпАП, не об?єднала в одне провадження три справи, не наклала на Позивача стягнення в межах санкції встановлено за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, протиправно притягнувши Позивача до адміністративної відповідальності за кожне правопорушення окремо і саме ця обставина вже є незалежною процесуальної підставою для скасування постанови, оскільки наявність її вже свідчить про процесуальні порушення і об?єднання справ суддею під час розгляду даної справи не допускається, оскільки це виключні (дискреційні) повноваження посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 .
19 січня 2026 року Відповідач через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, де заперечив проти задоволення позовних вимог, зокрема зазначивши, що Позивач знав про складений відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення та що розгляд справи відбуватиметься в ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак не вчинив жодних дій спрямованих на те, щоб з`ясувати інформацію щодо розгляду справи 
До того ж, як зазначає Відповідач, Позивач вдається до маніпуляцій, стверджуючи що він пред`являв уповноваженому представнику ІНФОРМАЦІЯ_2 військово-обліковий документ в електронній формі (мобільний застосунок «Резерв+»). Функціонал мобільного застосунку «Резерв+» виконано таким чином, що при його встановленні на мобільний телефон військовозобов`язаний має «уточнити свої облікові дані». У даному випадку, як вбачається з роздрукованого позивачем електронного військово-облікового документу, його дані були уточнені 09.11.2025 року.
Незрозумілим є посилання Позивача на те, що наразі він має оформлену відстрочку, адже наявність відстрочки від призову на військову службу не звільняє військовозобов`язаних від виконання обов`язків, які законодавством було на них покладено.
Більше того, на момент складання протоколу та винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності вказана відстрочка Позивачем не була оформлена, а вперше він її оформив лише в листопаді 2025 року.
Також не заслуговують на увагу твердження позивача, що справи щодо вчинення ним декількох правопорушень мали розглядатися в одному провадженні, адже статтею 36 КУпАП передбачено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. У той же час, позивачем у різний час вчинено різні правопорушення, а тому в даному випадку положення частини другої статті 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення не підлягають застосуванню. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 рок по справі №166/409/16-a.
На підставі положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Постановою у справі про адміністративне правопорушення № 113 від 11 лютого 2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф в розмірі 17000 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за те, що при перевірці наявних у Позивача документів не мав при собі військово-облікового документу за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абзац 1 частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив в особливий період адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.11).
Аналогічний зміст адміністративного правопорушення наведений у протоколі від 06.02.2025 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, складеному стрільцем 2 відділення ВО ІНФОРМАЦІЯ_2 – ст. солдатом ОСОБА_2 (а.с. 35).
У графі «підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності» наявний підпис позивача. 
Також, у графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності» міститься запис: «немає при собі, взяли без документів, залишилися у машині».
Оскаржувана постанова містить підпис Позивача про отримання другого примірника протоколу.
Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до статті 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.
КУпАП закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.
Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із частиною першою статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
Згідно із статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Також, частиною першою статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Позивач не визнає вчинення ним адміністративного правопорушення, а тому вказані обставини відповідно до частини другої статті 77 КАС України зобов`язують відповідача – суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення.
При цьому, суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу адміністративного правопорушення.
Обставини викладені в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинні бути перевірені за допомогою доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 1 Закону №3543, особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
24.02.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на теперішній час.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закону №3543.
Так, абзац 1 частини 6 статті 22 Закону №3543 передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
При цьому, в даній статті унормовано, що вимоги, зазначені у частині 6 статті 22, стосовно проведення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото - та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024, згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX .
Стаття 210-1 КУпАП визначає покарання за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. -
Частина 3 вказаної статті передбачає, зокрема, накладення штрафу на громадян за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Досліджуючи доводи позивача, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі, суд зазначає наступне..
За правилами пункту 2 Порядку №559 військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється):
-в електронній формі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації);
-у паперовій формі на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №559.
Відповідно до вимог пунктів 6-7 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами:
Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка;
Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони;
Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).
Військово-обліковий документ в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації.
Формування та відображення військово-облікового документа в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку.
У військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі QR-код військово-облікового документа).
За правилами пункту 8-1 Порядку №559 QR-код військово-облікового документа містить відомості про військово-обліковий документ в електронній формі, які за допомогою відповідних технічних засобів можна відтворити у формі, придатній для зчитування, зокрема у візуальній.
Відповідно до пункту 9 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.
Згідно інформації, яка міститься на сторінці застосунку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, «Резерв+» це Електронний кабінет призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До того ж, на цій сторінці у розділі «Якими нормативно-правовими актами регулюється функціонування «Резерв+» указано, що перш за все це Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 №1951-VIII (далі Закон №1951).
Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону №1951 електронний кабінет це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.
Аналіз викладених норм законодавства дає підстави колегії суддів дійти висновку, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі, а дійсність сформованого військово-облікового документа підтверджується QR-кодом.
За таких обставин, пред`явлення мобільного додатку «Резерв+» є виконанням військовозобов`язаним вимог частини 6 статті 22 Закону №3543.
Суд не бере до уваги твердження відповідача, що функціонал мобільного застосунку «Резерв+» виконано таким чином, що при його встановленні на мобільний телефон військовозобов`язаний має «уточнити свої облікові дані», а у випадку з позивачем його дані були уточнені 09.11.2025 року, оскільки це уточнення можливе як і при встановлені додатку так і після його встановлення, тобто це не є підтвердженням, що позивач встановив додаток 09.11.2025.
Разом з тим, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський зобов`язані, з 17.07.2024, здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, однак з наданої відповідачем копії протоколу не вбачається будь яких долучених до нього фото- чи відеофіксації.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (фото або відеозаписом правопорушення).
Утім, ІНФОРМАЦІЯ_4 не надав до матеріалів справи жодних доказів не пред`явлення Позивачем 06.02.2025 військово-облікового документу.
Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оскільки суб`єкт владних повноважень не надав доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.
Отож, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, беручи до уваги відсутність належних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, колегія суддів вважає, що постанова №1105 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 31.07.2024 має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 та п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. 
Згідно з ч. 1, 3, 5 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем сплачено та заявлено до стягнення судовий збір у розмірі 605,60 грн, які підлягають стягненню на його користь з Відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1  (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до  ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження:  АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову № 113 від 11 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.
Стягнути на користь  ОСОБА_1  за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок у відшкодування сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Олег КОСЕНКО