Справа № 750/9569/25
Провадження № 2-а/750/5/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді секретар за участю 	Супруна О.П.,  Щибря Ю.С., представника позивача – адвоката Матроса І.М., представника відповідача – Лопатки В.М.,  	

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 750/9569/25 за позовом  ОСОБА_1 до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

у с т а н о в и в :

14.07.2025 ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Матроса І.М., звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовною заявою до  ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 24.03.2025 № 325 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що начальником  ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі за текстом – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) 24.03.2025 була винесена постанова № 325 по справі про адміністративне правопорушення та накладено на позивача штраф у розмірі 17 000,00 грн. Згідно вказаної постанови 17.03.2025 о 12 год. 30 хв. в умовах особливого періоду ОСОБА_1 було виписано направлення № 442 для проходження військово-лікарської комісії (далі за текстом – ВЛК) із метою визначення ступеня придатності для проходження військової служби під час мобілізації. Однак від отримання вказаного направлення та від проходження ВЛК ОСОБА_1 відмовився, чим порушив абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач уважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних причин. Згідно військового квитка від 02.11.2007 серії НОМЕР_1 позивач 05.02.2015 був знятий з військового обліку. 13.07.2021 позивач був знятий з реєстрації місця проживання у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання в Республіку Литва на постійне місце проживання, де позивач був узятий на консульський облік, придбав квартиру, автомобіль та працевлаштувався. У придбаній квартирі зберігаються всі документи, у тому числі оригінали медичних документів, які характеризують стан здоров`я позивача. Крім того, позивач перебуває на медичному обліку в свого лікаря в Литовській Республіці, у якого зберігається в електронній базі вся медична документація стосовно позивача. У 2024 позивач на власному автомобілі прибув до України для відвідання рідних. Коли спробував виїхати до Литовської Республіки, йому було відмовлено в перетині державного кордону у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану. Відповідно до інформації, яка міститься в електронному військо-обліковому документі застосунку «Резер +», позивач проживає в Литовській Республіці та знятий з військового обліку. 17.03.2025 позивач був затриманий працівниками поліції за те, що він нібито перебуває в розшуку (не з`явився за повісткою), та був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де його повідомили, що він узятий на військовий облік, вимагали в цей же день пройти ВЛК. Позивач пояснював працівникам РТЦК, що повістки він не отримував і не є резидентом України, а постійно проживає та працює в Литовській Республіці. Від проходження ВЛК позивач не відмовлявся, однак зазначив, що усі його медичні документи зберігаються за його постійним місцем проживання в Республіці Литва. Крім того, позивач зазначив, що не має паспорта громадянина України та укладеної декларації з сімейним лікарем, тому що перебуває на медичному обліку в лікаря за своїм постійним місцем проживання в Республіці Литва. В Україні він не має зареєстрованого місця проживання і навіть не має можливості відкрити в Україні банківський рахунок. Однак, працівники РТЦК на аргументи позивача не зважали та вимагали пройти ВЛК у цей же день. Після прибуття співробітників поліції позивача відпустили з приміщення РТЦК. Про те, що відносно нього був складений адміністративний протокол за ст. ст. 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) позивач дізнався з листів Корюківського районного відділу поліції від 02.04.2025 та 29.04.2025. Із протоколом позивача не ознайомлювали та копії йому не вручали. Після отримання 03.07.2025 листа з оскаржуваною постановою позивач із її змісту дізнався, що розгляд справи відбувся 24.03.2025, однак про дату та час розгляду даної справи позивача ніхто належним чином не повідомив, а тому він був позбавлений можливості бути присутнім. Крім того, в оскаржуваній постанові зазначена адреса позивача: АДРЕСА_1 , за якою він не зареєстрований та не проживає з 2021 року. У зв`язку з вищенаведеним, позивач уважає постанову № 325 від 24.03.2025 про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн протиправною та просить її скасувати. 
Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П. ухвалою від 16.07.2025 поновив строк звернення до суду, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, яку призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 06.08.2025.
06.08.2025 розгляд справи відкладений на 09.10.2025, за клопотання представника позивача.
08.08.2025 відповідач подав відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на правомірність оскаржуваної постанови. Зазначає, що згідно вимог чинного законодавства України відносно позивача 17.03.2025 був складений протокол № 325 про вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з відмовою від отримання направлення та проходження військово-лікарської комісії, за результатами розгляду якого було винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивачем була подана позовна заява, в якій, зокрема, він вказує те, що відмовився проходити медичний огляд виключно в день видачі направлення через відсутність у нього медичних документів. Представником відповідача позивачу було роз`яснено про можливість отримати направлення та пройти медичний огляд у строки від 4 до 14 днів. Тобто, позивач після отримання направлення на ВЛК мав можливість зібрати необхідні йому медичні документи та пройти ВЛК, але від отримання такого направлення категорично відмовився, що підтверджується виписаним направленням та відповідним актом про відмову. Крім того, критично необхідно відноситися до тверджень позивача, що він начебто є нерезидентом, адже як вбачається з копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон, він є громадянином України. Також варто враховувати, що спірні правовідносини виникли в період введення на території України воєнного стану та оголошення загальної мобілізації в умовах збройної агресії російської федерації. Отже, оскаржувана постанова є правомірною, а аргументи позивача вказують лише на його намагання уникнути адміністративної відповідальності.
09.10.2025 розгляд справи відкладений до 24.10.2025, у зв`язку з неявкою сторін.
24.10.2025 розгляд справи відкладений до 26.11.2025, у зв`язку з витребуванням доказів.
26.11.2025 розгляд справи відкладений до 11.12.2025, у зв`язку з неявкою свідків.
11.12.2025 розгляд справи відкладений до 25.12.2025, у зв`язку з неявкою сторін.
25.12.2025 у судовому засіданні оголошена перерва до 29.12.2025.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. 
Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.
Позивач до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи оповіщений, про причини неявки не повідомив.
Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.
У судовому засіданні встановлено, що 17.03.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 видав на ім`я ОСОБА_1 направлення № 442 для встановлення придатності до проходження військової служби в Збройних Силах України у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.
17.03.2025 водій 3 відділення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_4 склав акт відмови від проходження військово-лікарської комісії.
17.03.2025 водій 3 відділення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_4 склав протокол № 325 про адміністративне правопорушення, за змістом якого 17.03.2025 о 12.30 год. уповноваженим представником ІНФОРМАЦІЯ_2 було виписане направлення на проходження гр. ОСОБА_1 військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби. Однак, в порушення вимог ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», гр. ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим учинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
24.03.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 виніс постанову № 325 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн (а.с. 14).
Згідно військового квитка від 02.11.2007 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 05.02.2015 був знятий з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17-21).
У довідці на військовослужбовця (військовозобов`язаного), який виїжджає за кордон, зазначено, що солдат ОСОБА_1 , 1989 року народження, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , знятий з військового обліку 29.03.2021 (а.с. 22).
Згідно довідки про зняття з реєстрації місця проживання № 363 від 13.07.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із виїздом на постійне проживання в Республіку Литва (а.с. 24).
Відповідно до відміток у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 оформлено виїзд на постійне проживання до Литви, а 04.10.2021 він узятий на постійний консульський облік у Посольстві України в Литовській Республіці (а.с. 25-26).
Згідно довідки про задеклароване місце проживання від 11.04.2024 № 2024-232-PD)-270 ОСОБА_5 11.04.2024 задекларував місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 28).
ОСОБА_6 07.04.2022 уклав трудовий договір із ЗАТ «United transline» № 472 (а.с. 32-35).
Згідно рішення ІНФОРМАЦІЯ_6 про відмову в перетинанні державного кордону України від 03.06.2024, ОСОБА_7 відмовлено у виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують підстави для виїзду за кордон в період дії на території України воєнного стану у відповідності до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та постанови Кабінету Міністрів України № 57 (а.с. 36).
Не погоджуючись із постановою про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог абзацу 4 частини 1 статті 22 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Згідно зазначеної норми закону громадяни зобов`язані, зокрема, проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.
Відповідно до частини третьої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) докази суду надають учасники справи.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд під час розгляду справи встановив, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП відповідач надав протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначено, що позивач 17.03.2025 о 13.30 год. відмовився від отримання направлення та проходження ВЛК, чим порушив вимоги абзацу 4 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У протоколі вказано, що позивачу роз`яснено його права; повідомлено про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення; указано, що в присутності свідка позивач відмовився від підпису та отримання другого примірника протоколу; зауважень та клопотань позивач не заявляв.
Суд уважає протокол належним і допустимим доказом, оскільки при складанні останнього був присутній свідок.
Допущення водієм 3 відділення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_4 помилки при складанні акта відмови від проходження військово-лікарської комісії, у якому пропущене прізвище, ім`я та по батькові особи, яка відмовилась, не може бути достатньою підставою вважати такий акт неналежним доказом, оскільки надалі в акті зазначені прізвище та ініціали ОСОБА_1 . Крім того, зі змісту позовної заяви вбачається, що посилаючись на відсутність медичних документів позивач все ж таки відмовився від проходження медичного огляду в день складення акта та протоколу.
Слід зазначити, що законодавством не передбачено законних підстав для військовозобов`язаних щодо відмови від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Наявні в матеріалах справи докази свідчать про послідовну та чітку відмову позивача від проходження медичного огляду ВЛК за направленням територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Щодо доводів позивача про те, що він не отримував виклик від ТЦК і направлення на ВЛК, суд зазначає наступне.
Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Відповідно до пункту 3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, громадяни, які добровільно вступають на військову службу (далі – військова служба за контрактом) або призиваються, проходять обов`язковий медичний огляд у порядку, що затверджується Міністерством оборони України за погодженням із центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Пунктом 3.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Відповідно до абзацу третього пункту 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.
За приписами пункту 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Із наведеного вбачається, що процедурі проходження позивачем медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560.
Позивач був оголошений у розшук, що підтверджується витягом з Оберіга.
Позивач не заперечує факт свого перебування в розшуку та його законність.
Під час розгляду справи встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, змістом позовної заяви, що 17.03.2025 після доставлення позивача до ТЦК було складено направлення на ВЛК, від отримання якого він відмовився.
Указані обставини свідчать про дотримання відповідачем процедури направлення позивача на ВЛК.
Щодо посилання позивача на відсутність у нього медичних документів для складання об`єктивного висновку про придатність чи не придатність до військової служби, суд зазначає, що відсутність медичних документів або їх не врахування під час ВЛК є підставою для оскарження результатів ВЛК, а не підстава для відмови від ВЛК та свідомого порушення законодавства про мобілізацію.
Крім того, позивач не був позбавлений можливості зібрати всі необхідні медичні документи та прибути до ТЦК та СП для проходження медичного огляду ВЛК.
Станом на час розгляду справи в суді відсутні докази проходження позивачем медичного огляду.
Крім того, у матеріалах справи також відсутні й докази наявності в позивача хвороб, які б перешкоджали виконанню ним конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
Доводи позивача про відсутність в оскаржуваній постанови місця вчинення адміністративного правопорушення суд розцінює як намагання уникнути відповідальності через формальні підстави, оскільки факт відмови позивача в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 від проходження медичного огляду чітко убачається зі змісту позовної заяви.
Крім того, за клопотанням представника позивача в судовому засіданні був допитаний в якості свідка ОСОБА_4 , який показав, що після доставки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 йому запропонував пройти медичний огляд ВЛК, проте позивач відмовився, про що складений акт та протокол, повідомив уголос час і місце розгляду справи, а також строк у 4 дні для проходження огляду.
Ураховуючи все на вищенаведене, суд доходить висновку про правомірність прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача.
Згідно з частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За таких обставин, постанова від 24.03.2025 № 325 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , є правомірною, а тому її належить залишити без змін.
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 2, 8-10, 77, 241-246, 250, 268, 269, 271, 286 КАС України, суд 

у х в а л и в :

Постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 325 від 24.03.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьої статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – залишити без змін, а позовну заяву – без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Позивач:ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ – НОМЕР_3 .

Суддя