Справа № 541/4363/25
Номер провадження 2/541/262/2026

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
(заочне)

19 січня 2026 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Дністрян О.М.,
при секретарі Докуніній А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 16.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою був укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4562490 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». На підставі вказаного договору ТОВ «Лінеура Україна» надано відповідачці кредит у сумі в сумі 16000,00 грн, строком на 360 днів. 24.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» був укладений Договір факторингу №01.02-36/24, за умовами якого ТОВ «Свеа Фінанс» набув права грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у томі числі до відповідачки ОСОБА_1 за Договором № 4562490 від 16.04.2024. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою кредитних зобов`язань виникла заборгованість у сумі 113197,76 грн, з яких: 15999,99 – заборгованість за сумою кредиту; 89197,77 – заборгованість за відсотками; пеня, штраф – 8000,00 грн. Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Договором № 4562490 від 16.04.2024 у розмірі 113197,76 грн, та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Ухвалою суду від 18.11.2025 провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. 
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив та заперечень проти позову не надала.
Згідно з положеннями ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.04.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» (торгова марка «Credit7») та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4562490 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 16000,00 грн, строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування.
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний Відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно п.2.1. Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 .
Відповідно п. 3.1 Договору проценти, що нараховуються за договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Згідно п. 4.1 Договору повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів , крім випадку, визначеного в п.4.3 Договору.
16.04.2024 відповідачкою підписано Паспорт споживчого кредиту, в якому зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит .
Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідачки відбулось через систему iPay.ua, на підставі укладеного Договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».
Як вбачається зі змісту листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за вих. №1-2612 від 26.12.2024, між підприємствами укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 16.04.2024 21:10:12 на суму 16000,00 грн номер картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua – 375307306, призначення платежу: Зарахування 16000 грн на карту НОМЕР_3 .
Згідно з розрахунком, наданим ТОВ «Лінеура Україна», заборгованість ОСОБА_1 за Договором № 4562490 від 16.04.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 24.12.2024, складає 113197,76 грн.
24.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» був укладений Договір факторингу №01.02-36/24, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Свеа Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №01.02-36/24 ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договором Договір № 4562490 від 16.04.2024 в сумі 113197,76 грн., з яких: 15999,99 - сума основного боргу за кредитом; 89197,77 грн - сума нарахованих процентів; 8000,00 грн – сума штрафних санкцій.
З моменту отримання права вимоги до відповідачки, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Згідност.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.
Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За нормою ч.1ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст.514 ЦК України).
Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).
Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.
Таким чином, судом встановлено: укладення між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою кредитного договору у формі електронного документу з електронними підписами сторін, із запропонованими умовами якого відповідачка ознайомилася та погодилася з ними; укладення між первісним кредитором та позивачем договору факторингу.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачкою договірних зобов`язань перед позивачем, до якого перейшло право вимоги за кредитним договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Однак суд не в повній мірі погоджується з наданим розрахунком процентів за користування кредитом у зв`язку з наступним.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023, доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір про надання споживчого кредиту був укладений 16.04.2024, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії, визначений пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
Таким чином, умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки у 2,5% в порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.
Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%.
З розрахунку заборгованості за Договором № 4562490 від 16.04.2024, наданих первісним кредитором, слідує, що позивачем нараховано відповідачці проценти за користування кредитом за період з 16.04.2024 до 15.05.2024 в розмірі 0,75 % у день у загальній сумі 3600,00 грн (30 днів). Відповідачка 15.05.2024 внесла кошти в сумі 3601,00 грн і таким чином погасила заборгованість за нарахованими процентами за цей період та частково за тілом кредиту. Станом на 15.05.2024 у відповідачки залишок заборгованості за сумою кредиту становить 15999,99, залишок непогашених процентів – 0 грн. 
За вказаних обставин, суд знаходить підстави для стягнення з відповідача заборгованості за договором у сумі 51679,97 грн, до якої входить заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15999,99 грн та процентами, нарахованими в розмірі 1% від суми кредиту за кожний день користування ним за період з 16.05.2024 до 24.12.2024 в сумі 35679,98 грн (15999,99 грн. х 1% х 223 = 35679,98 грн), у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині підлягають частковому задоволенню.
Що стосується вимоги позивача про стягнення 8000,00 грн – суми заборгованості за штрафом, пенею, то відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год. 24 лютого 2022 року, який триває донині.
Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та включено в суму заборгованості штрафні санкції (пеню, штраф) у розмірі 8000,00 грн., які були нараховані 21.06.2024 та 21.07.2024 (під час дії в Україні воєнного стану), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Щодо стягнення процесуальних витрат по справі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 цієї ж норми визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов ТОВ «Свеа Фінанс» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат зі сплати судового збору 1105,94 грн, виходячи з розрахунку: 51679,97 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 113197,76 грн (розмір заявлених позовних вимог).
Керуючись ст.ст.12, 76-81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Договором № 4562490 від 16 квітня 2024 року в розмірі 51679 (п`ятдесят одну тисячу шістсот сімдесят дев`ять) грн 97 коп..
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1105 (одну тисячу сто п`ять) грн 94 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасники справи:
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», код ЄДРПОУ 37616221, місцезнаходження: вул.Іллінська, 8, м. Київ, 040710.
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .. 

Суддя:	  	О. М. Дністрян