Справа № 603/4/26
Провадження № 1-кп/603/22/2026 
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 січня 2026 року	м. Монастириська	

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025211130000243 від 03 грудня 2025 року, про обвинувачення 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коропець Монастириського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не депутата, із середньою спеціальною освітою, який не працює, одруженого, має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, у силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, 
за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
у с т а н о в и в:

02.12.2025 року приблизно о 19:00 год у ОСОБА_3 , який повертався до місця свого проживання та перебував у прибережній захисній смузі річки Дністер за межами селища Коропець на території Коропецької селищної ради в межах території регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон», виник злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку одного дерева породи «Верба» у вищевказаній прибережній захисній смузі річки Дністер.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 02.12.2025 року приблизно о 19:00 год, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, перебуваючи у прибережній захисній смузі річки Дністер за межами селища Коропець на території Коропецької селищної ради в межах території регіонального ландшафтного парку «Дністровський каньйон, в порушення ст. ст. 67, 68, 69 Лісового кодексу України, ст. ст. 5, 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, незаконно без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, за допомогою ручної пили, яка належала йому, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання здійснив незаконну порубку одного дерева породи «Верба» діаметром пня 12,3 см.
Внаслідок зазначеного протиправного діяння, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 575 від 10.05.2022 року «Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд», ОСОБА_3 заподіяв державі в особі Державної екологічної інспекції у Тернопільській області матеріальну шкоду на суму 4 424,00 грн.
Такими умисними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 246 КК України, а саме незаконну порубку дерева у прибережній захисній смузі на території природно-заповідного фонду.

05.01.2026 року в приміщенні Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області між начальником Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_4 , за письмової згоди представника потерпілого Державної екологічної інспекції у Тернопільській області – ОСОБА_6 на укладення угоди, з однієї сторони, та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 , з іншої сторони, укладено угоду про визнання винуватості. 
За цією угодою прокурор ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 246 КК України, істотних для цього кримінального провадження обставин, а підозрюваний ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. 
Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за ч. 3 ст. 246 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_3 . 
Окрім того, в угоді зазначено, що матеріальна шкода в сумі 4 424,00 грн відшкодована в повному обсязі. 

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, визнав повністю, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди та просив затвердити вказану угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену міру покарання.
Захисник ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості. 
Прокурор ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.
Представник потерпілої особи Державної екологічної інспекції у Тернопільській області – ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не прибула, проте подала до суду клопотання, в якому просить розгляд вказаної справи проводити за відсутності представника інспекції. Окрім того, у цьому клопотанні потерпіла сторона повідомила про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу кримінальним правопорушенням, у розмірі 4 424,00 грн, додаткові претензії до обвинуваченого у Державної екологічної інспекції у Тернопільській області – відсутні. 

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження вищевказаної угоди про визнання винуватості, суд враховує таке.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією) (п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України); угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (ч. 4 ст. 469 КПК України).
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним. Умови угоди відповідають вимогам КПК України.
Представник потерпілої особи Державної екологічної інспекції у Тернопільській області – ОСОБА_6 надала прокурору письмову згоду на укладення ним вказаної угоди.
Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.
Узгоджена між сторонами угоди міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, не суперечить інтересам суспільства.
При затвердженні угоди суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який має на утриманні шістьох неповнолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, у силу ст. 89 КК раніше не судимий.
Враховуючи викладене, а також те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам закону, суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, зважаючи на позицію представника потерпілої особи, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке із врахуванням таких пом`якшуючих обставин як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку за відсутності обтяжуючих обставин, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи долю речових доказів, суд зазначає таке. 
За приписами ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Спеціальна конфіскація застосовується на підставі, зокрема, обвинувального вироку суду (п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України). 
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання. 
Схожі за змістом положення є в ч. 9 ст. 100 КПК України, відповідно до якої питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. 
При цьому гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю) (п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України). 
Гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку (п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України). 
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, ст. 96-2 КК України.
Захід забезпечення – арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 04.12.2025 року, скасувати після набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не пред`являвся.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд 

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 05 січня 2026 року начальником Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025211130000243 від 03 грудня 2025 року.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 246 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 05 січня 2026 року покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік. 
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Захід забезпечення – арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 04.12.2025 року (справа № 595/1744/25, провадження № 1-кс/595/419/2025) на ручну пилу помаранчевого кольору, яка належить ОСОБА_3 , поміщену в сейф-пакет № QHY0071036 та передану у камеру зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області; 5 колод дерева породи «Верба», 4 з яких довжиною 1 м та одна колода довжиною 1,40 м, які було поміщено на арешт майданчик відділення поліції № 2 Чортківського районного управління поліції ГУНП Тернопільській області – скасувати після набрання вироком законної сили. 
Речові докази в кримінальному провадженні:
- ручну пилу помаранчевого кольору, яка належить ОСОБА_3 , поміщену в сейф-пакет № QHY0071036 та передану у камеру зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області - конфіскувати у власність держави на підставі ст. 96-2 КК України;
- 5 колод дерева породи «Верба», 4 з яких довжиною 1 м та одна колода довжиною 1,40 м, які було поміщено на арешт майданчик відділення поліції № 2 Чортківського районного управління поліції ГУНП Тернопільській області - конфіскувати у власність держави на підставі ст. 96-2 КК України. 
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1