ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2026 року 
м. Київ
справа №380/16540/23
адміністративне провадження № К/990/36923/24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу адвоката Торопчина Олексія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року (колегія у складі суддів Пліша М.А., Курильця А.Р. Мікули О.І.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Управління патрульної поліції у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 16 червня 2023 року №332 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції від 28 червня 2023 року №793 о/с "По особовому складу" про звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII), у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут національної поліції України);
- поновити його на службі (посаді) поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції з 29 червня 2023 року.
Мотиви позивача головним чином зводилися до того, що факт перебування 07 травня 2023 року на службі в нетверезому стані було встановлено на підставі показників газоаналізатора Драгер, однак порядок використання таких засобів стосується лише водіїв транспортних засобів, яким позивач того дня не був. Із цих же міркувань він не підлягав процедурі передрейсового огляду медичним працівником у спеціалізованому кабінеті. До того ж, подія дисциплінарного проступку мала місце 07 травня 2023 року, а усі письмові докази було складено лише 08 травня 2023 року. Отже, висновки відповідача ґрунтуються на неналежних і недопустимих доказах. Єдиним належним та допустимим доказом, на думку позивача, в такому випадку є медичний огляд або відмова працівника поліції від його проходження. Позивач від такого огляду не відмовився, пройшов його самостійно і добровільно. За результатами токсикологічного дослідження відібраних у нього зразків встановлено 0,0 проміле алкоголю в крові, однак дисциплінарна комісія з незрозумілих причин поставила під сумнів результати дослідження. Також вказував на процедурні порушення, допущені під час дисциплінарного провадження.
Поряд із цим, протиправність оспорюваних наказів позивач убачав в тому, що з-поміж підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності, відповідач вказав про порушення ним вимог статей 38, 42 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1700-VII «Про запобігання корупції» (далі - Закон №1700-VII), хоч проступок, який поставлено йому в провину - перебування на робочому місці у стані сп`яніння - не можна вважати корупційним дисциплінарним правопорушенням.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 22 квітня 2024 року, яке залишив без змін Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 17 липня 2024 року, відмовив у задоволенні позову.
Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, керувався тим, що наявними у матеріалах справи та дослідженими під час судового розгляду доказами підтверджується, що встановлення працівниками Управління патрульної поліції у Львівській області факту перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння на службі 07 травня 2023 року, відсторонення від виконання службових обов`язків (посади) та проведення службового розслідування відбувалося у відповідно до вимог чинного законодавства.
Суди відхилили аргументи позивача щодо неналежності та недопустимості доказів, якими керувався дисциплінарний орган та констатували, що справність спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820 ARHE-0202 станом на 07 травня 2023 року підтверджується наявними доказами, тому позитивні результати тесту №1524 жодних сумнівів у достовірності не викликають. За наслідками дослідження відеозаписів з портативних відео реєстраторів суди попередніх інстанцій установили, що позивач ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального приладу Drager Alcotest 6820, самостійно привів прилад у робочий стан, продув без зусиль з першого разу, озвучив результат, поставив власноручний підпис на чеку, своєї незгоди щодо отриманого результату не висловлював. Окрім цього, було складено акт про перебування позивача на службі у стані алкогольного сп`яніння та акт про його недопущення до виконання службових обов`язків у зв`язку з перебуванням на службі у стані алкогольного сп`яніння, зареєстровані 08 травня 2023 року. Також під час службового розслідування було отримано пояснення у співробітників позивача, які вказали на наявність у нього 07 травня 2023 року ознак алкогольного сп`яніння. Поряд із цим, суди погодилися з мотивами дисциплінарного органу щодо наявності правових підстав сумніватися у правдивості наданого позивачем результату токсикологічного дослідження №2285 з огляду на недоліки форми, що не дозволяли достеменно встановити факт дослідження біологічного матеріалу (крові) саме позивача, забір якого здійснено 07 травня 2023 року.
Таким чином, суди першої і апеляційної інстанції констатували, що висновок службового розслідування від 08 червня 2023 року в сукупності з іншими належними та допустимим письмовими та відео-доказами, логічно, послідовно та узгоджено доводять обставини, поставлені позивачеві у провину та водночас спростовують його аргументи про відсутність достатніх та належних доказів порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.
Суди також відхилили доводи позивача про порушення порядку проведення службового розслідування, вказавши, що такі не знайшли свого підтвердженні в ході розгляду справи.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
У касаційній скарзі представник позивача просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року та направити справу на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду, оскільки порушення норм матеріального права допустив саме цей суд, а суд апеляційної інстанції із цим погодився.
Підставами касаційного оскарження представник позивача вказав пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). У межах цих підстав автор касаційної скарги навів такі доводи:
- за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України вказав на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 29 травня 2024 року у справі №819/1394/17 з питання застосування у подібних правовідносинах пункту 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція); в постанові Верховного Суду від 28 грудня 2024 року у справі №813/4069/17 щодо застосування частин першої та другої статті 73 КАС України;
- за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України - з мотивів відсутності висновку Верховного Суду з питання застосування частини першої статті 38 Закону №1700-VII у взаємозв`язку із абзацом 12 частини 1 статті 1 цього ж Закону при кваліфікації дисциплінарних проступків поліцейських;
- за пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України стверджував, що суди встановили обставини, які мають значення для справи на підставі недопустимих доказів, а саме взяли до уваги результати Drager Alcotest, отримані з несправного приладу у порядку, не передбаченому для таких правовідносин та з порушенням процедури встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння, поряд із цим, суди проігнорували медичний висновок про відсутність ознак алкогольного сп`яніння у позивача.
Позиція інших учасників справи
Департамент патрульної поліції подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року залишити без змін.
Відповідач повною мірою погодився з наданою судами оцінкою доказів та зауважив, що чинним законодавством не визначено характеру та обсягу доказів, якими може підтверджуватися факт перебування особи на службі (на роботі) в стані алкогольного сп`яніння, а тому для підтвердження або спростування таких обставин необхідно застосовувати загальні положення КАС України, що регулюють порядок надання доказів і розкривають поняття їхньої належності, достатності, допустимості. Нетверезий стан працівника або особи, яка проходить публічну службу, може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом.
Щодо стверджуваної позивачем несправності алкотестера, відповідач вказав, що оригінал свідоцтва про повірку відповідного спеціального засобу було досліджено на стадії дослідження доказів. Вказане свідоцтво чинне до 21 вересня 2023 року. З інформації, що міститься у сервісній гарантійній книжці Drager Alсotest 6820, прилад ARHE-0202, який було використано позивачем, установлено, що цей газоаналізатор призначений для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі. Водночас, названий документ не встановлює обмежень у застосуванні за колом осіб. Отже, станом на 07 травня 2023 року газоаналізатор Drager Alсotest 6820 ARHE-0202 відповідав всім необхідним вимогам та нормам, а працівники поліції могли використати зазначений вище спеціальний технічний засіб з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння позивача. Відповідач нагадав, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального приладу Drager Alcotest 6820, самостійно привів прилад у робочий стан, продув без зусиль з першого разу, озвучив результат, поставив власноручний підпис на чеку, своєї незгоди щодо отриманого результату не висловлював.
Крім цього, на думку відповідача, застосування в цьому випадку положень статей 38, 42 Закону №1700-VII не є помилковим, з огляду на зміст вказаних правових норм, які вимагають від посадових осіб під час виконання своїх службових повноважень неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, а також сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконують службові повноваження та професійні обов`язки.
Третя особа (Управління патрульної поліції у Львівській області) подала додаткові пояснення у справі, які за своїм змістом є відзивом на касаційну скаргу. Також просила відмовити у задоволенні касаційної скарги, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року залишити без змін. Наведені третьою особою аргументи є аналогічними тим, які навів у своєму відзиві відповідач.
Рух касаційної скарги
30 вересня 2024 року адвокат Торопчин О.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху та встановлено скаржникові десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини четвертої статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.
11 жовтня 2024 року представник позивача на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року подав уточнену касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою адвоката Торопчина О.Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у цій справі.
Ухвалою Верховного Суду від 04 лютого 2026 року справу призначено до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи
ОСОБА_1 проходив службу в поліції у взводі №1 роти №2 батальйону №4 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (далі також - УПП у Львівській області ДПП) у званні капрала поліції.
07 березня 2023 року позивача під підпис ознайомлено з Посадовою інструкцією поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП, затвердженою наказом Департаменту патрульної поліції від 03 серпня 2021 року №1705 (далі - Посадова інструкція).
08 травня 2023 року на ім`я заступника начальника управління - начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у Львівській області ДПП надійшов за вх. №8213вн/41/12/02-2023 рапорт командира батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП, яким він доповів про звернення до нього 07 травня 2023 року з рапортом командира роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП капітана поліції ОСОБА_2. про відсутність на шикуванні та інструктажі капрала поліції ОСОБА_1 .
Як вказано у рапорті, згодом поблизу контрольно-пропускного пункту (далі - КПП) при вході на територію УПП у Львівській області ДПП капітан поліції ОСОБА_2 побачив капрала поліції ОСОБА_1 та звернувся до нього з метою встановлення причини відсутності останнього на шикуванні та інструктажі. Останній в розмову вступав неохоче, спілкування уникав. Під час спілкування у капрала поліції ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідала обстановці. Останньому запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу Drager Alcotest або ж пройти такий огляд у медичному закладі. Капрал поліції ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестера. 
Капрал поліції ОСОБА_1 у приміщенні кабінету №2 будівлі УПП у Львівській області ДПП, за участі капітана поліції ОСОБА_3 , капітана поліції ОСОБА_4 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та капітана поліції ОСОБА_2 о 07:36 год. 07 травня 2023 року пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, прилад АRНЕ-0202. Результат огляду - 0,31 проміле (тест №1524). З результатами огляду Назар ОСОБА_1 ознайомлений під підпис. Цю подію зафіксовано на портативний відеореєстратор №471479.
До рапорту капітан поліції ОСОБА_3 долучив тест огляду на стан алкогольного сп`яніння №1524.
08 травня 2023 року в УПП у Львівській області ДПП за вих. №8213вн/41/12/-2023 зареєстровано акт про перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1 07 травня 2023 року та за вих. №8214н/41/12/- 2023 - акт про недопущення до виконання службових обов`язків у зв`язку з перебуванням на службі у стані алкогольного сп`яніння поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1 07 травня 2023 року.
Наказом від 08 травня 2023 року №945 призначено службове розслідування у формі письмового провадження, утворено дисциплінарну комісію та відсторонено від виконання службових обов`язків капрала поліції ОСОБА_1 .
За результатами службового розслідування дисциплінарною комісія 06 червня 2023 року склала висновок службового розслідування, призначеного за фактом перебування 07 травня 2023 року поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1 на службі у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до вказаного висновку, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону №580-VIII, пунктів 1, 5, 6, 14 частини третьої статті 1, частин першої та другої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців другого, третього пункту 1, абзацу сьомого пункту 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09 листопада 2016 №1179 (далі - Правила етичної поведінки поліцейських), статей 38, 42 Закону №1700-VII, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП, на підставі пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, рекомендовано застосувати до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
На підставі висновку службового розслідування від 06 червня 2023 року видано наказ «Про застосування до працівника УПП у Львівській області ДПП дисциплінарного стягнення» від 16 червня 2023 року №332, яким до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. Зазначені в цьому наказі правові підстави застосування дисциплінарного стягнення аналогічні тим, які наведено у висновку службового розслідування.
Наказом «По особовому складу» від 28 червня 2023 року №793о/с капрала поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №4 управління патрульної поліції у Львівській області відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII звільнено зі служби в поліції.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права й акти їх застосування
Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон №580-VIII.
Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 2 цього Закону визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Згідно із частиною першою статті 64 Закону №580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».
Частиною першою статті 18 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.
Вказаний Указ затверджено Законом №2102-IX від 24 лютого 2022 року.
Частинами першою та другою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, серед іншого, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення (частини друга статті 77 Закону №580-VIII).
За визначенням, наведеним у частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Пунктами 1, 5, 6, 14 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції визначено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Згідно із частинами першою та другою статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.
За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу.
Крім цього, положеннями абзаців другого, третього пункту 1 та абзацу сьомого пункту 2 розділу II «Основні вимоги до поведінки поліцейського» Правил етичної поведінки поліцейських унормовано, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.
Під час виконання службових обов`язків поліцейському заборонено перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов`язків і в невстановленому місці.
Відповідно до вимог підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу ІІІ Посадової інструкції поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону № 4 УПП у Львівській області ДПП, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 серпня 2021 року №1705 поліцейський поліції під час несення служби зобов`язаний: неухильно дотримуватись повноважень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги поліцейського; професійно виконувати свої обов`язки і накази керівництва, постійно і наполегливо самовдосконалюватись, підвищувати рівень довіри суспільства до поліції; виконувати інші обов`язки поліцейського відповідно до законодавства, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України та організаційно-розпорядчих документів Національної поліції України.
Згідно із частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Статтею 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України встановлено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до частин першої-третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
За змістом статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частини перша-четверта, шоста статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Частинами першою, п`ятнадцятою статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
Статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку (частина перша статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (частина третя статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції (частина сьома статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби (частина восьма статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Статтею 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану.
Однією із таких особливостей законодавець визначив те, що дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків (абзац четвертий частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Відповідно до частини третьої статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року №893, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за №1355/32807 (далі - Порядок №893; у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 4 розділу V «Проведення службового розслідування дисциплінарною комісією» названого Порядку визначено, що службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядається, та аргументів учасників справи
Межі касаційного перегляду визначені статтею 341 КАС України. За правилами частин першої і другої цієї статті суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Спірні правовідносини в справі зумовлені застосуванням до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за порушення пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону №580-VIII, пунктів 1, 5, 6, 14 частини третьої статті 1, частин першої та другої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців другого, третього пункту 1, абзацу сьомого пункту 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, статей 38, 42 Закону №1700-VII, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП, що виразилося в тому, що 07 травня 2023 року капрал ОСОБА_1 заступив на службу, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а також не прибув на шикування та інструктаж підпорядкованого особового складу, який проводив командир роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП.
Ключові мотиви позивача ґрунтуються на тому, що факт його перебування 07 травня 2023 року на службі в стані алкогольного сп`яніння було встановлено за допомогою газоаналізатора Драгер, однак, на думку позивача, застосування цього спеціального засобу можливе лише щодо водіїв транспортних засобів, яким ОСОБА_1 того дня не був. Єдиним належним та допустимим доказом, за позицією позивача, в такому випадку є результат медичного огляду або відмова працівника поліції від його проходження. Позивач доводить, що самостійно і добровільно пройшов медичний огляд, за результатами токсикологічного дослідження відібраних у нього зразків встановлено 0,0 проміле алкоголю в крові, проте дисциплінарний орган з незрозумілих причин поставив під сумнів результати дослідження.
Суди першої та апеляційної інстанції констатували законність оскаржуваних наказів та відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача.
Підставами касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції заявник указав пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Переглядаючи постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року, якою залишено без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року, у межах доводів і вимог касаційної скарги, Верховний Суд керується таким.
Колегія суддів зауважує, що при встановленні доцільності посилання на постанову Верховного Суду, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.
У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.
У справі №819/1394/17 спірні правовідносини виникли довкола звільнення позивача зі служби в поліції відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону №580-VIII, у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, підставою для застосування якого був висновок відповідача про перебування позивача на службі в нетверезому стані.
За результатами судового розгляду суд першої інстанції, позицію якого підтримав апеляційний суд, позов задовольнив, скасував оспорюваний наказ в частині звільнення позивача, поновив його на службі в поліції на відповідній посаді та стягнув на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Суди керувалися тим, що показання технічного пристрою (газоаналізатора) "Drager Alcotest 6810", на яких ґрунтуються висновки службового розслідування про знаходження позивача в стані алкогольного сп`яніння, не можуть бути належними доказами вчинення позивачем дисциплінарного проступку. За висновком судів першої та апеляційної інстанції, в спірних правовідносинах належним доказом перебування особи на службі в стані сп`яніння є висновок медичної установи за результатами проведеного огляду, який у межах службового розслідування не проводився.
Верховний Суд у постанові від 29 травня 2020 року визнав такі висновки судів попередніх інстанцій передчасними та зауважив, що чинним законодавством не визначено характеру та обсягу доказів, якими може підтверджуватися факт перебування особи на службі (на роботі) в стані алкогольного сп`яніння, а тому під час підтвердження або спростування таких обставин необхідно застосовувати загальні положення КАС України, що регулюють порядок надання доказів і розкривають поняття їхньої належності, достатності, допустимості.
Отже, нетверезий стан працівника або особи, яка проходить публічну службу, може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом.
Верховний Суд зауважив, що аналогічний висновок раніше вже був висловлений у постановах від 04 жовтня 2018 року в справі №806/2272/16, від 07 листопада 2019 року в справі №826/1610/18.
Таким чином, правовідносини у справі №819/1394/17 є подібними до справи, що переглядається, однак висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29 травня 2020 року, фактично є протилежними міркуванням позивача про те, що єдиним належним і допустимим доказом, що доводить перебування працівника поліції в нетверезому стані, є виключно результат медичного огляду або відмова його проходити, а також про неможливість використання для цієї мети інших доказів, зокрема, спеціальних засобів.
Повертаючись до справи, яка переглядається, потрібно зауважити, що суди першої та апеляційної інстанції вирішили спір, застосувавши висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04 жовтня 2018 року в справі №806/2272/16, якими Суд керувався і в згаданій скаржником постанові.
Щодо доводів скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду з питання застосування пункту 1 Інструкції №1452/735, то за змістом постанови від 29 травня 2020 року у справі №819/1394/17, суд касаційної інстанції відхилив посилання позивача на положення вказаної Інструкції у частині процедури огляду працівників на стан алкогольного сп`яніння, оскільки відповідно до її пункту 1 ця Інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду. Верховний Суд констатував, що положення вказаної Інструкції не регулюють правовідносини між сторонами цієї справи, що склалися під час проведення огляду позивача на стан алкогольного сп`яніння.
У межах справи, яка переглядається, суди обох попередніх інстанцій не застосовували до спірних правовідносин норм згаданої Інструкції, відповідно, колегія суддів не має підстав вважати, що в значенні пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України суд апеляційної інстанції застосував положення цієї Інструкції інакше, ніж Верховний Суд у постанові від 29 травня 2020 року у справі №819/1394/17.
Надаючи оцінку доводам скаржника про неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 28 грудня 2024 року у справі №813/4069/17 щодо застосування частин першої та другої статті 73 КАС України, колегія суддів зазначає, що в згаданій справі питання про застосування вказаних положень процесуального Закону не було спірним і висновків із цього приводу суд касаційної інстанції не робив, посилань на статтю 73 КАС України в названому судовому рішенні немає.
Аргументи скаржника в цій частині перебувають поза межами підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, позаяк стосуються не стільки питання застосування норми права, скільки утворення формального приводу для відкриття касаційного провадження та здійснення в його межах переоцінки доказів у справі, на підставі яких суди попередніх інстанцій визнали доведеною обставину перебування позивача на службі у нетверезому стані, яка є визначальною для цього спору. Зокрема, вказані аргументи покликані поставити під сумнів належність технічного стану застосованого газоаналізатора задля надання касаційним судом іншої оцінки результату його застосування (відхилення як неналежного доказу).
Із цього приводу Верховний Суд повторює, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).
За обсягом установлених судами у розглядуваній справі обставин факт перебування ОСОБА_1 07 травня 2023 року на службі у стані алкогольного сп`яніння підтверджується позитивними результатами тесту №1524 газоаналізатора Drager Alcotest 6820, прилад ARHE-0202 від 07 травня 2023 року станом на 07:36, відповідно до якого вміст алкоголю становить 0,31% проміле.
Позивач ознайомлений з результатами тесту, що підтверджується його власноручним підписом.
Судами досліджено сервісну книжку Drager Alcotest 6820, серійний номер приладу ARHE-0202, згідно з якою цей технічний прилад є газоаналізатором для контролю вмісту алкоголю у видихуваному повітрі. Використання газоаналізатора Drager Alcotest 6820, серійний номер приладу ARHE-0202 є можливим при дотриманні умов експлуатації, технічного обслуговування, калібрування та повірки.
На підставі наявних у матеріалах справи доказів суди першої та апеляційної інстанції констатували справність спеціального технічного приладу Drager Alcotest 6820 ARHE-0202 станом на 07 травня 2023 року, тому вважали, що позитивні результати тесту №1524 жодних сумнівів у достовірності не викликають.
Поряд із цим, з досліджених доказів, а саме відеозаписів з портативних відео реєстраторів №471173 та №471479, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального приладу Drager Alcotest 6820, самостійно привів прилад у робочий стан, продув без зусиль з першого разу, озвучив результат, поставив власноручний підпис на чеку, своєї незгоди щодо отриманого результату не висловлював.
При цьому, під час службового розслідування позивач пояснював такий результат тесту вживанням ним настоянки глоду на спирту у зв`язку із різким підняттям артеріального тиску, проблеми з яким у нього наявні протягом останніх років.
Відхиляючи такі доводи, суди вказали на їх недоведеність належними і допустимими доказами та зауважили, що матеріали справи не містять медичних висновків чи заключень лікарів про наявність у позивача гіпертонічної хвороби або інших захворювань, при яких показано вживання саме настоянки глоду на спирту, а не будь-якого іншого препарату.
Відповідно ж до наявних у матеріалах службового розслідування пояснень фельдшера ОСОБА_6 , котра здійснювала медичний огляд ОСОБА_1 07 травня 2023 року, який включав вимірювання артеріального тиску та пульсу, ці показники були в нормі, від поліцейського не надходило скарг на погане самопочуття.
У позовній заяві позивач вже не згадував про вживання настоянки глоду на спирту, натомість сконцентрував свої мотиви довкола заперечення наявності алкоголю в крові, спираючись на результат токсикологічного дослідження №2285, у якому зазначено: «кров 0 г/л % етанолу».
Суди попередніх інстанцій дослідили результат токсикологічного дослідження №2285, який датовано 07 травня 2023 року, і через наявні недоліки форми, а саме, відсутність відомостей про документ на підставі якого встановлено особу під час відбору біологічного матеріалу та його дослідження, надали перевагу доказам, наданим відповідачем, визнавши слушною і доведеною саме його позицію. Суди, зокрема, констатували, що висновок службового розслідування ґрунтується на детальному вивчені та аналізі токсикологічного дослідження №2285 і відповідає фактичним обставинам, а за відсутності відомостей про документ, на підставі якого було встановлено особу, у якої здійснювався відбір біологічного матеріалу на дослідження, токсикологічне дослідження №2285 не спростовує факту перебування позивача 07 травня 2023 року у стані алкогольного сп`яніння, встановленого результатами тесту №1524 газоаналізатора Drager Alcotest 6820, прилад ARHE-0202.
Отже, у питанні доведеності обставин перебування ОСОБА_1 07 травня 2023 року на службі у стані алкогольного сп`яніння позиція судів першої та апеляційної інстанції ґрунтується на оцінці досліджених ними доказів, з послідовним та логічним викладенням мотивів, якими суди керувалися, вирішуючи питання щодо достовірності того чи іншого доказу, а також про перевагу одних доказів над іншими.
Як уже зазначалося, процесуальний Закон прямо забороняє суду касаційної інстанції вирішувати такі питання, у тому числі, додатково перевіряти докази.
У межах підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, позивач стверджував про недопустимість доказів, на підставі яких суди встановили обставини у справі. Свої аргументи у цій частині скаржник мотивував тим, що суди взяли до уваги результати тесту, отримані за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, прилад ARHE-0202 (був несправний так як не проходив процедури градуювання та калібрування), отримані у порядку який не передбачено законодавством для таких правовідносин та з порушенням порядку передбаченого пунктами 2, 7, 10, 13 Тимчасової інструкції про порядок медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю і стану сп`яніння, затвердженою заступником Міністра охорони здоров`я СРСР 01 вересня 1988 року №06-14/33-14, яка є доповненням до наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР від 08 вересня 1988 року №694 «Про заходи щодо подальшого вдосконалення медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану сп`яніння». Натомість судом проігноровано медичний висновок про відсутність ознак алкогольного сп`яніння у позивача.
Визначення допустимості доказів унормовано статтею 74 КАС України, згідно з якою суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За обсягом установлених судами обставин, ОСОБА_1 добровільно погодився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального приладу Drager Alcotest 6820, самостійно привів прилад у робочий стан, продув без зусиль з першого разу, озвучив результат, поставив власноручний підпис на чеку, своєї незгоди щодо отриманого результату не висловлював. Огляд проведено у приміщенні кабінету №2 будівлі УПП у Львівській області ДПП, за участі капітана поліції ОСОБА_3 , капітана поліції ОСОБА_4 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 та капітана поліції ОСОБА_2. о 07:36 год. 07 травня 2023 року за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820, прилад АRНЕ-0202. Вказані обставини фіксувалися за допомогою портативних відео реєстраторів, записи з яких досліджено судом під час розгляду справи.
Наведене не дає підстав вважати, що результати огляду позивача було здобуто відповідачем у незаконний спосіб.
Норми ж актів, на недотримання яких послався у касаційній скарзі скаржник, стверджуючи про недопустимість отриманих результатів як доказу в справі, не визначають порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціальних технічних засобів, як це було у розглядуваному випадку, тож мотиви позивача в цій частині не заслуговують на увагу.
Беручи до уваги викладене, Верховний Суд відхиляє мотиви скаржника, якими обґрунтовано доводи і вимоги його касаційної скарги у межах підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України.
Перевіряючи аргументи скаржника, наведені за пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України щодо відсутності висновку Верховного Суду з питання застосування частини першої статті 38 Закону №1700-VII у взаємозв`язку із абзацом 12 частини першої статті 1 цього ж Закону при кваліфікації дисциплінарних проступків поліцейських, Верховний Суд керується таким.
Наведені в касаційній скарзі доводи в цій частині зводяться до того, що оспорюваним наказом про застосування дисциплінарного стягнення, дії позивача кваліфіковано, з-поміж іншого, як правопорушення пов`язане з корупцією, однак позивач категорично із цим не погоджується, позаяк ідеться про перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння. Наголошує, що відомості про вчинення корупційного правопорушення публікуються в Єдиному державному реєстрі осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, що є відкритим. При цьому, такі відомості відображаються безстроково, що впливає на ділову репутацію та можливість працевлаштування поза службою в поліції, водночас обмеження, які застосовуються до осіб притягнутих до дисциплінарної відповідальності за правопорушення пов`язане з корупцією є досить суттєвими (особа не може обіймати ряд посад, просуватись по службі, у деяких випадках підлягає звільненню, тощо).
Як установлено в справі, наказом від 16 червня 2023 року №332 до поліцейського взводу №1 роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП капрала поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-VIII, Присяги працівника поліції, визначеної частиною першою статті 64 Закону №580-VIII, пунктів 1, 5, 6, 14 частини третьої статті 1, частин першої та другої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзаців другого, третього пункту 1, абзацу сьомого пункту 2 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, статей 38, 42 Закону №1700-VII, підпунктів 1, 10, 13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону № 2 УПП у Львівській області ДПП.
За змістом цього наказу, дії, поставлені позивачеві у провину, загалом зводяться до того, що 07 травня 2023 року капрал ОСОБА_1 заступив на службу, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, а також не прибув на шикування та інструктаж підпорядкованого особового складу, який проводив командир роти №2 батальйону №4 УПП у Львівській області ДПП.
Відповідно до статті 38 Закону №1700-VII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.
Згідно зі статтею 42 Закону №1700-VII особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, сумлінно, компетентно, вчасно, результативно і відповідально виконують службові повноваження та професійні обов`язки, рішення та доручення органів і осіб, яким вони підпорядковані, підзвітні або підконтрольні, не допускають зловживань та неефективного використання державної і комунальної власності.
Обговоривши питання застосування положень статей 38, 42 Закону №1700-VII у межах спірних правовідносин, колегія суддів керується таким.
Закон №1700-VII визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень (преамбула Закону №1700-VII).
За визначеннями, які наведено в частині першій статті 1 Закону №1700-VII, корупційне правопорушення - діяння, що містить ознаки корупції, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність; корупція - використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.
Відповідно до частини першої статті 59 Закону №1700-VII відомості про осіб, яких притягнуто до кримінальної, адміністративної, дисциплінарної або цивільно-правової відповідальності за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, а також про юридичних осіб, до яких застосовано заходи кримінально-правового характеру у зв`язку з вчиненням корупційного правопорушення, вносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, що формується та ведеться Національним агентством. Відомості про осіб, які входять до особового складу органів, що провадять оперативно-розшукову або розвідувальну чи контррозвідувальну діяльність, належність яких до вказаних органів становить державну таємницю, та яких притягнуто до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, вносяться до розділу з обмеженим доступом Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення.
Питанню відповідальності за корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення та усунення їх наслідків присвячено Розділ ХІ Закону №1700-VII.
У розглядуваному випадку позивач слушно зауважив, що притягнення особи до відповідальності за вчинення корупційного правопорушення має наслідком внесення відомостей про це до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, а також зумовлює для такої особи суттєві обмеження, зокрема (але не виключно), це може вплинути на можливість працевлаштування, обіймання певних посад, просування по службі, участі у тендерах тощо, а також, безсумнівно, характеризується репутаційними втратами.
Суд наголошує, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні або пов`язані з корупцією правопорушення, що містяться у відкритому доступі, в цей Реєстр внесено інформацію про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного корупційного проступку, способом вчинення якого зазначено порушення статей 38, 42 Закону №1700-VII.
Разом із цим, у межах розглядуваної справи відповідач не продемонстрував і не довів взаємозв`язку між перебуванням позивача на службі у нетверезому стані і його відсутністю на шикуванні та корупційним характером таких дій.
Позаяк діяння, за яке позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не містить ознак корупції у значенні, вжитому в частині першій статті 1 Закону №1700-VII, відповідач такого взаємозв`язку не обґрунтував, то на ОСОБА_1 не можуть поширюватися наслідки та застосовуватися обмеження за порушення антикорупційного законодавства, тож відповідач не мав правових підстав кваліфікувати поставлені позивачеві у провину дії як порушення вимог статей 38, 42 Закону №1700-VII.
Таким чином, доводи скаржника, наведені ним у межах підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, Суд вважає обґрунтованими.
Вирішуючи питання щодо застосування вимог статей 38, 42 Закону №1700-VII у межах правовідносин, зумовлених притягненням особи (у цьому конкретному випадку - поліцейського) до дисциплінарної відповідальності, Верховний Суд вважає за потрібне сформувати такий висновок:
«У разі притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, що виразилися у порушенні вимог статей 38, 42 Закону №1700-VII, орган, який здійснює дисциплінарне провадження та/або ухвалює рішення про накладення дисциплінарного стягнення, повинен обґрунтувати наявність у таких діях ознак корупції або зв`язку з корупцією у значенні, вжитому в статті 1 Закону №1700-VII. За відсутності в діях особи таких ознак, вона не може зазнавати негативних наслідків (обмежень), що передбачені за порушення антикорупційного законодавства і, відповідно, її дії не можуть бути кваліфіковано як порушення статей 38, 42 Закону №1700-VII.».
Керуючись наведеним, колегія суддів вважає, що оскаржуваний пункт 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 16 червня 2023 року №332 в частині наявного у ньому посилання на порушення позивачем статей 38, 42 Закону №1700-VII, є незаконним та підлягає скасуванню.
Разом із цим, вказаний недолік не має вирішального значення і не є вагомим на стільки, щоб обумовити підставу для визнання судом протиправним і скасування цього наказу загалом, оскільки жодним чином не нівелює характеру та обсягу вчинених позивачем діянь, а також встановлених під час службового розслідування порушень правових норм, які покладено в основу притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції.
Суди першої та апеляційної інстанції залишили поза увагою доводи позивача щодо незаконності кваліфікації його дій як правопорушення, що пов`язане з корупцією.
Таким чином, судові рішення в цій частині підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправним і скасування пункту 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 16 червня 2023 року №332 в частині наявного у ньому посилання на порушення позивачем статей 38, 42 Закону №1700-VII
В решті оспорювана постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
За правилами пунктів 1, 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частин першої і третьої статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Таким чином, зважаючи на положення статей 349-351 КАС України, Верховний Суд уважає за необхідне касаційну скаргу позивача задовольнити частково, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року, якою залишено без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року, скасувати в частині відмови у задоволені позову про визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 16 червня 2023 року №332 про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, ухваливши в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправним і скасування пункту 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 16 червня 2023 року №332 в частині наявного у ньому посилання на порушення позивачем статей 38, 42 Закону №1700-VII.
У цьому контексті Верховний Суд вважає за потрібне сформувати такий правовий висновок:
«У разі притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, що виразилися у порушенні вимог статей 38, 42 Закону №1700-VII, орган, який здійснює дисциплінарне провадження та/або ухвалює рішення про накладення дисциплінарного стягнення, повинен обґрунтувати наявність у таких діях ознак корупції або зв`язку з корупцією у значенні, вжитому в статті 1 Закону №1700-VII. За відсутності в діях особи таких ознак, вона не може зазнавати негативних наслідків (обмежень), що передбачені за порушення антикорупційного законодавства і, відповідно, її дії не можуть бути кваліфіковано як порушення статей 38, 42 Закону №1700-VII.».
В іншій частині Суд залишає без змін постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року, якою залишено без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 351, 355, 356 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу адвоката Торопчина Олексія Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року, якою залишено без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року, скасувати в частині відмови у задоволені позову про визнання протиправним та скасування пункту 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 16 червня 2023 року №332 «Про застосування до працівника УПП у Львівській області ДПП дисциплінарного стягнення».
Ухвалити в цій частині нове судове рішення яким позов задовольнити частково.
Визнати протиправним і скасувати пункт 1 наказу Департаменту патрульної поліції від 16 червня 2023 року №332 «Про застосування до працівника УПП у Львівській області ДПП дисциплінарного стягнення» в частині посилання на порушення ОСОБА_1 статей 38, 42 Закону України «Про запобігання корупції».
В іншій частині постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2024 року, якою залишено без змін рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року в справі №380/16540/23, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Г. Загороднюк
Л.О. Єресько
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду