Справа № 351/156/25 
Провадження № 22-ц/4808/80/26 
Головуючий у 1 інстанції МАРТИНЮК В. І. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Луганської В.М.,
суддів: Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,
за участю секретаря – Кузів А.В.
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідачі – Держава Україна, Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державна Казначейська СлужбаУкраїни
третя особа – начальник ВП № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Антонюк Володимир Іванович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу
за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області 
на рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2025 року, ухвалене в складі судді Мартинюка В.І.,
за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, третя особа – начальник ВП № 1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Антонюк Володимир Іванович про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,

в с т а н о в и в:
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою ЕГА № 1380558 від 29.03.2024 на неї накладено адміністративне стягнення у розмірі 850,00 грн за порушення статті 183 КУпА, за здійснення завідомо неправдивого виклику поліції. 
Рішенням Снятинського районного суду від 24 травня 2024 року, яке набрало законної сили 18.09.2024 року, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1380558 від 29 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 850, 00 грн скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито. 
Позивачка зазначила, що внаслідок неправомірних дій працівників поліції вона безпідставно була притягнута до адміністративної відповідальності, що завдало їй сильних душевних страждань та вплинуло на її авторитет серед односельчан, друзів та знайомих. Відбулись суттєві та неприємні зміни у житті, з метою захисту порушених її прав та інтересів неправомірними діями їй довелось звертатися до суду та доводити свою невинутість. 
Просила суд стягнути на її користь з держави Україна за рахунок Державного бюджету України моральну шкоду у розмірі 150 000,00 грн.

Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на необґрунтованість рішення, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить суд скасувати рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що з матеріалів адміністративного правопорушення було встановлено,що 29 березня 2024 року о 18 год 49 хв ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик спецслужб, а саме Національної поліції та повідомила про подію, якої не було. В ході перевірки повідомлення, виїздом СРПП ВП №1 (М. Снятин) на місці було встановлено,що інформація вказана у повідомленні не знайшла свого підтвердження. ОСОБА_1 було поінформовано про здійснення неправдивого виклику представників Національної поліції та було встановлено факт вчинення нею адміністративного правопорушення,яке передбачене ст.183 КУпАП України, позивачці було роз`яснено її права передбачені ст. 63 Конституції України, ст.268, 289 КУпАП України, розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1380558 від 29 березня 2024 року, при цьому працівники поліції діяли в межах повноважень та спосіб, що передбачені законом.
Рішенням Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24 травня 2024 року у справі №351/690/24 постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу сумі 850, 00 грн скасовано, а справу про адміністративне правопорушення закрито.
Скаржник зазначає,що за фактом складеної постанови про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 не завдано будь-яких дій, які б слугували підставою для відшкодування моральної шкоди, а також відсутні докази, які б підтверджували причинний зв`язок між діями та нанесенням шкоди. 
Скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення не є доказом протиправності дій поліцейських і не свідчить про наявність вини чи перевищення ними службових повноважень. Суд адміністративної юрисдикції лише констатував відсутність доказів для притягнення до відповідальності, а не законність дій працівників поліції. Вважає, що висновок суду про протиправність притягнення позивачки є помилковим тлумаченням змісту рішення у справі №351/690/24.
Скаржник посилається на те, що позивачкою не доведено факт завдання моральної шкоди. Позивач таких обставин не довів та не надав жодних доказів на підтвердження про заподіяння їй працівниками поліції моральної шкоди. 
Позивач у своїй позовній заяві не довів належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діями відповідача та вини відповідача в заподіянні моральної шкоди. 
Поліцейський під час складання постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача діяв відповідно до вимог Закону, будь-які протиправні дії щодо позивача не вчинялись, свобода пересування позивача не обмежувалась. Також, будь-які спецзасоби стосовно позивача не застосовувались, він не був затриманий в адміністративному порядку, незаконного накладення штрафу не вчинялося.

ОСОБА_1 у запереченні на апеляційну скаргу, який за змістом є відзивом на апеляційну скаргу, зазначила, що рішення Снятинського районного суду є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставною. 

В судове засідання представник Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області не з`явився, про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнала, вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

У судове засідання представник Державної казначейської служби, третя особа не з`явилися, про дату, місце та час судового засідання повідомлені належним чином, про, що свідчить довідка про доставку електронного документу, та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.
З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасника справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд виходив з того, що ОСОБА_1 протиправно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Порушення службової дисципліни та вимог нормативно - правових актів поліцейськими СРПП ВП №1 Коломийського РВП при винесені постанови по справі про адміністративне правопорушення за ст.183 КУпАП України щодо ОСОБА_1 підтверджується Департаментом головної інспекції та дотримання прав людини Національної поліції України в листі №20080-2025 від 07 лютого2025 року. Суд дійшов висновку, що неправомірними діями працівників поліції позивачці завдано моральної шкоди. З урахуванням фактичних обставин по справі, ступінь моральних страждань позивачки, у зв`язку з неправомірним притягненням її до адміністративної відповідальності, з урахуванням принципу розумності, справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з моральної шкоди у розмірі 15 000 грн. 

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам, та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою серії ЕГА № 1380558 від 29 березня 2024 року інспектора ВП №1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, старшим лейтенантом поліції Хапіцьким С.В. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн за ст.183 КУпАП.
Згідно вказаної постанови 29.03.2024 року ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик національної поліції та повідомила про подію, якої не було.
Рішенням Снятинського районного суду від 24 травня 2024 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1380558 від 29 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 850,00 грн скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито. 
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2024 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області залишено без задоволення, рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 24.05.2024 року у справі №351/690/24 залишено без змін.
У відповіді департаменту головної інспекції та дотримання прав людини Національної поліції України № 20080-2025 від 07.02.2025 року «Про результати розгляду звернення» ОСОБА_1 зазначено, що у ході службового розслідування встановлено, що поліцейськими СРПП ВП № 1 Коломийського РВП старшим лейтенантом поліції Хапіцьким С.В. та сержантом поліції Оперуком В.М., при винесенні відносно позивачки постанови по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП, допущено порушення службової дисципліни та вимог нормативно-правових актів. До вказаних поліцейських вжито заходів дисциплінарного впливу.
Позивачкою ОСОБА_1 надано довідки КНП «Снятинський центр ПМСД» Снятинської міської ради від 10.05.2024 та 12.12.2024 року.
Із наданих суду копій бронювання авіаквитків вбачається, що ОСОБА_1 забронювала авіаквитки на переліт 07.08.2024 року з Варшави до Тель-Авіву та на переліт 27.08.2024 року з Тель-Авіву до Кракова.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності.
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України).
Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша
статті 1174 ЦК України).
Вказаними правовими нормами передбачено, що для покладення відповідальності за дії посадових осіб та органів державної влади чи місцевого самоврядування наявність їх вини не є обов`язковою. 
У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Великої палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі №335/6977/22  для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас наявність вини посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України. Встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди.
Відповідно до статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Обов`язок зі збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.
Згідно ст.258 вказаного Кодексу ст.183 КУпАП не входить до вказаного переліку. Тобто, при вчиненні особою правопорушення передбаченого ст.183 КУпАП є обов`язковим складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Як встановлено судом, постановою серії ЕГА № 1380558 від 29 березня 2024 року інспектора ВП №1 (м. Снятин) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, старшим лейтенантом поліції Хапіцьким С.В. ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. 
Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 29.03.2024 року у с. Красноставці здійснила завідомо неправдивий виклик поліції та повідомила про подію, якої не було.
Рішенням Снятинського районного суду від 24 травня 2024 року, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі № 351/690/24, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1380558 від 29 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 850,00 грн скасовано, справу про адміністративне правопорушення закрито, у зв`язку з відсутності місця події і складу правопорушення.
У рішенні Снятинського районного суду від 24 травня 2024 року зазначено, що відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КупАП.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі №351/690/24 встановлено, що відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечувала свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП. Будь-яких інших доказів вчинення розглядуваного правопорушення відповідачем не вказано в постанові, представлені рапорти працівників поліції і довідка за результатами розгляду повідомлення ОСОБА_1 складені після винесення постанови. Суд у постанові дійшов висновку, що відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.
Згідно відповіді департаменту головної інспекції та дотримання прав людини Національної поліції України № 20080-2025 від 07.02.2025 «Про результати розгляду звернення» ОСОБА_1 зазначено, що рішенням Снятинського районного суду від 24 травня 2024 року скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення, справу про адміністративне правопорушення закрито. За даним фактом проведено службове розслідування. У ході службового розслідування встановлено, що поліцейськими СРПП ВП № 1 Коломийського РВП старшим лейтенантом поліції Хапіцьким С.В. та сержантом поліції Оперуком В.М. при винесенні відносно позивачки постанови по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП, допущено порушення службової дисципліни та вимог нормативно-правових актів. До вказаних поліцейських вжито заходів дисциплінарного впливу.
З урахуванням зазначеного, протиправність дій працівників поліції при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП підтверджується матеріалами справи і висновок суду, що протиправними діями працівників поліції про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП спричинено останній моральну шкоду правильний відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону. Доводи апеляційної скарги про те, що протиправність притягнення позивачки до адміністративної відповідальності не доведена не заслуговують на увагу з підстав, зазначених вище. 
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (стаття 23 ЦК України).
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (пункт 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, про те, що внаслідок протиправного притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП, позивачці спричинено моральну шкоду. 
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не довела належними доказами спричинення моральної шкоди, спростовуються матеріалами справи.
Порушення прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей, зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (рішення від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (Rysovskyy v. Ukraine).
Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у виді погіршення здоров`я, можуть підтверджувати завдання моральної шкоди.
Порушення поліцейськими СРПП ВП № 1 Коломийського РВП при винесенні відносно позивачки постанови по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП службової дисципліни та вимог нормативно-правових актів призвело до протиправного притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, внаслідок чого порушено права позивачки, спричинено їй психологічні страждання, незручності, змусило її звертатися до суду, що є достатньою підставою для відшкодування моральної шкоди.
З урахуванням вимог ст.23 ЦК України, обставин справи, суд дійшов вірного висновку про стягнення на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 15000, 00 грн.
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень та дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то судові витрати відносяться на рахунок скаржника.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Снятинського районного суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 січня 2026 року.

Головуючий        В.М. Луганська

Судді:        В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева