Номер провадження: 33/813/1475/25
Номер справи місцевого суду: 513/65/25 
Головуючий у першій інстанції Бучацька А. І. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2025 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Зєйналової А.Ф.к., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Саратського районного суду Одеської області від 11 лютого 2025 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Саратського районного суду Одеської області від 11 лютого 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 605,60 грн.
З вказаної постанови вбачається, що 16.11.2024 року о 17 год. 39 хв. по вул. Вузькій, 115 в с. Успенівка Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер 6810 та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою Саратського районного суду Одеської області від 11 лютого 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав: судом першої інстанції справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , чим було позбавлено його права надавати пояснення, клопотання тощо.
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Одеський апеляційний суд належним чином сповіщав ОСОБА_1 та його представника - Прасолова І.В. про розгляд справи на 17.09.2025 року на 10:30 год.
01.08.2025 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи.
17.09.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення слухання справи, у зв`язку із тим, що він не ознайомився із матеріалами справи.
17.09.2025 року розгляд справи було відкладено на 15.10.2025 року на 11:45 год. ОСОБА_1 та його представника адвоката Прасолова І.В. було сповіщено належним чином про розгляд справи. 
18.09.2025 року адвоката Савченко В.Ю. було ознайомлено із матеріалами справи.
15.10.2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від адвоката Прасолова І.В. надійшло повідомлення згідно якого вбачається, що ним припинено повноваження, як захисника Шевченка Ю.М. і в подальшому він не буде здійснювати його захист у цій справі.
Від ОСОБА_1 ніяких заяв або клопотань на адресу суду не надходило.
Згідно ч. 2 ст. 268 КУпАП України, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 204-1КУпАП, не входять до переліку справ, розгляд яких здійснюються за обов`язкової присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності  ОСОБА_1 .
Дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №580818 від 16.11.2024 року з якого вбачається, що 16.11.2024 року о 17:39 год. по вул. Вузькій, 115 в с. Успенівка Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки VOLKSWAGEN PASSAT реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою алкотестеру Драгер 6810 та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП;
-рапорт інспектору СРПП відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції з якого вбачається, що під час складання адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, проводилась відеозйомка на автомобільний реєстратор я Xiajmi Yi Smart cf8091 та портативний нагрудний відео реєстратор NC-V6B серійний номер 000013 відносно ОСОБА_1 ;
-довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою ОСОБА_1 має посвідчення водія НОМЕР_2 від 29.10.2005 року;
-довідка з якої вбачається, що згідно до звірки з базою ІПНП «Цунамі» ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;
-рапорт інспектора СРПП відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області з якого вбачається, що 16.11.2024 року о 17:38 год. в с. Успенівка по вул. Вузькій, 55 за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольору, було надано вимогу зупинитись автомобілю VOLKSWAGEN PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який їхав назустріч, не перемкнув дальнє світло фар та засліпив працівників поліції. Ігноруючи вимогу про зупинку водій об`їхав, транспортний засіб працівників поліції , пришвидшив рух, намагаючись втекти. Після цього працівники поліції на службовому транспортному засобі почали його переслідувати не випускаючи його з поля зору. Через декілька кварталів автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT зупинився на узбіччі по вул. Вузькій, 115 в с. Успенівка та з нього вийшов чоловік, який похитуючись пішов по вулиці. Працівники поліції підійшли до цього чоловіка та запитали, чому він не зупинився на вимогу. В ході спілкування водій – ОСОБА_1 проявив нещирість та від нього з порожнини рота відчувався сильний запах алкоголю, координація рухів порушена. У зв`язку із чим ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, також було запропоновано проїхати до медичного закладу, на що водій відмовився. Після чого на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП, які він відмовився підписувати;
-диск з відеозаписом, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 16.11.2025 року о 17:38 год. на зустріч службовому автомобілю працівників поліції їхав транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT. Працівники поліції увімкнули проблисковий маячок, за допомогою якого намагалися зупинити даний транспортний засіб, однак транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT проїхав не зупиняючись. Працівники поліції почали переслідування даного транспортного засобу, який був припаркований на узбіччі, та з якого вийшов водій і почав швидко йти. Працівник поліції наздогнали даного чоловіка та почали питати його, чому він на їх вимогу не зупинився, на що ОСОБА_1 почав відповідати, що їх не бачив, не бачив того, щоб його зупиняли. Працівники поліції попросили ОСОБА_1 щоб він надав документи. ОСОБА_1 спитав які саме. Працівники поліції сказали що для початку ті, які посвідчують його особу. ОСОБА_1 сказав що при ньому документів немає, але якщо потрібно він може піти додому та принести. В ході бесіди працівники поліції відчули від ОСОБА_1 запах алкоголю, у зв`язку із чим запропонували йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки. ОСОБА_1 сказав, що не має в цьому сенсу. Працівники запитали, чи поїде він у медичний заклад. ОСОБА_1 відповів, що не поїде. ОСОБА_1 сказав, що працівник поліції не доведуть того факту, що він їхав, бо транспортний засіб припаркований, а він не перебуває за кермом. Працівник поліції повідомив, що за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у відношенні водія буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також буде складено протоко за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. Також в ході бесіди працівник поліції запитав ОСОБА_1 звідки він їхав у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 відповів, що вирішував свої питання. Працівник поліції сказав, ви так швидко їхали у такому стані, а там жінка стояла з дитино, а якщо він здійснив з ними ДТП. ОСОБА_1 відповів, що він ніколи такого б не зробив. 
Відповідно до п.п 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортним засобом особою в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження такого огляду.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, без підтвердження іншими належними та допустимими доказами, не є безумовним та беззаперечним доказом доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, являє собою лише початковий правовий висновок щодо дій певної особи, в якому фактично формуються обвинувачення особи у вчиненні певного правопорушення.
Відповідно ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Так, в протоколі серії ААД №580818 від 16.11.2024 року вказано, що в зазначений день та час ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що являє собою суть інкримінованого йому правопорушення.
До протоколу долучені наступні докази, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку: протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 580818, який складено 16 листопада 2024 року о 18:05 год., та який містить відомості, зокрема щодо дати, часу, місця та способу вчинення адміністративного правопорушення. У відповідності до положень ч. 3 ст. 256 КУпАП в протоколі є запис про те, що ОСОБА_1 від підпису в протоколі та від надання письмових пояснень відмовився. До протоколу додано рапорт, диск з відеозаписом, довідка; відеозапис з нагрудного відеореєстратора, з якого вбачається, що 16.11.2024 року після зупинки поліцейськими ОСОБА_1 , який керував автомобілем на вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу Драгер відмовився. Пройти такий огляд в медичному закладі також відмовився.
Таким чином посилання апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід до розгляд у справи не знайшов свого підтвердження.
Отже, саме з підстав відмови  ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння і складено протокол про адміністративне правопорушенні з посиланням на порушення водієм п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів, зокрема, на стан алкогольного сп`яніння визначає Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735, якою встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану (пункт 2 розділу І).
Згідно пунктів 2, 3 Розділу 1 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Пунктом 6 розділу І Інструкції визначено, що огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі - спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Пунктами 1-5, 7, 10 Розділу ІІ зазначеної Інструкції встановлено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом. Огляд на стан алкогольного сп`яніння водія транспортного засобу здійснюється поліцейськими, які мають спеціальні звання. Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові. Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 2) (далі – акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Отже, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено одночасну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з відеореєстратора, дані про який внесені у протокол про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. 
Також з дослідженого відеозапису не вбачається будь-яких порушень працівниками поліції «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Водночас, відповідно до п. 1.4.5 «Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів)», затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року, однією із декількох цілей використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції є забезпечення об`єктивного розгляду справ уповноваженими органами шляхом створення додаткових належних доказів.
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису адміністративного правопорушення ОСОБА_1 не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Отже, суд першої інстанції, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , додержався вимог ст. ст. 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість останнього у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо посилань апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , чим було позбавлено його права надавати пояснення, клопотання тощо, суд апеляційної інстанції зауважує на такому.
Судом першої інстанції було сповіщено ОСОБА_1 про розгляд його справи на 11.02.2025 року шляхом направлення смс-повідомлення, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку смс-повідомлення. Також, із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 сповіщали про розгляд його справи шляхом направлення судової повістки на адресу його проживання, проте згідно рекомендованого поштового відправлення вбачається, що ОСОБА_1 судову повістку не отримав, підстави неотримання: «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто, вказана судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Проте, в судове засідання ОСОБА_1 не з`явилися. 
Європейський суд з прав людини наголошує, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Крім того суд Одеський апеляційний суд зауважує на тому, що надав ОСОБА_1 право доступу до розгляду його справи в суді апеляційної інстанції, надавати в судовому засіданні свої особисті пояснення, заявляти клопотання. ОСОБА_1 для захисту своїх порушених прав скористався своїм правом передбаченим ст. 268 КУпАП, залучивши для представництва та захисту його інтересів у суді апеляційної інстанції захисника Прасолова І.В., а також адвоката Савченко В.Ю.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 16.11.2024 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
Отже, позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення на ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст. 130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Саратського районного суду Одеської області від 11 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        С.О. Погорєлова