Справа № 346/4565/25 
Провадження № 22-ц/4808/175/26 
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П. 
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,
суддів:    Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене суддею Яремин М.П. 25 листопада 2025 року в м. Коломиї Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 28 листопада 2025 року, у справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року представник АТ «ОТП Банк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 21 грудня 2022 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2039443650, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 55 505,00 на строк 48 місяців до 21 грудня 2026 року зі сплатою 40 відсотків річних за користування кредитом. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтентних платежів відповідно до погодженого сторонами графіку. Кредитодавець умови договору повністю виконав. 
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором заборгованість по кредиту становить 33 793,27 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 28 970,94 грн, заборгованість за відсотками 4 822,33 грн. Зважаючи на вище викладене, позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача нараховану заборгованість.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25 листопада 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № 2039443650 від 21 грудня 2022 року в загальному розмірі 33 793, 27 грн, визначену станом на 30.04.2025 року, також судові витрати в розмірі 3 028,00 грн.

Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
На думку скаржниці, суд першої інстанції не взяв до уваги істотні обставини, які об`єктивно унеможливили своєчасне погашення кредиту. Зокрема, вона самостійно виховує трьох неповнолітніх дітей, наймолодшому з яких не виповнився один рік. При цьому вона не отримує жодних соціальних виплат в Україні та не має можливості працевлаштування у зв`язку з необхідністю догляду за малолітньою дитиною.
Вказує, що перебуває на території Республіки Польща на законних підставах і не має можливості повернутися в Україну, а родичі матеріальної допомоги не надають. Разом із тим, протягом понад одного року вона належним чином здійснювала часткове погашення кредитної заборгованості та відсотків без прострочень, що підтверджується банківськими виписками.
Однак, суд першої інстанції не врахував її тяжкий матеріальний та соціальний стан, незважаючи на наявність відповідних документальних підтверджень, не дослідив докази сплати кредиту та причин виникнення прострочення. Крім того, позивачем не було надано повної та належної деталізації нарахування відсотків і механізму формування суми заборгованості.

Правом на подання відзиву позивач не скористався.
Відповідно до частини першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи та ціну позову, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду є законним та обгрунтованим.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яку належить стягнути.
Колегія суддів погоджується із таким висновком, враховуючи наступне.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 21 грудня 2022 між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 2039443650, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в розмірі 55 505,00 грн строком до 21 грудня 2026 року з фіксованою процентною ставкою 40% річних. Повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів.
Згідно з п. 3.1, 3.5.1 договору банк надає позичальнику кредит безготівково, шляхом зарахування кредитних коштів на поточний/картковий рахунок позичальника або шляхом видачі готівкою суми кредиту через касу банку. Розрахунок загальної вартості кредиту на дату укладення кредитного договору зазначені у додатку №1 до договору. Порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення сторони визначили у графіку платежів (додаток №1), а також у пунктах «2.1.5. Плата за користування Кредитом» та «2.1.6. Порядок виконання Боргових зобов`язань» Правил кредитування. Частина кредиту та нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно, щомісяця, у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на рахунок погашення боргових зобов`язань, будь - яким доступним позичальнику способом, у тому числі шляхом переказу коштів через банківські установи, в операційний час для сплати боргових зобов`язань.
Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту 2039443650 від 21.12.2022 року АТ «ОТП Банк» та відповідач погодили графік та розрахунок загальної вартості кредиту, за яким здійснюється періодичність та розміри платежів позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом; визначено дати платежу з 21.01.2023 року по 21.12.2026 року; чиста сума кредиту 112 037,14 грн., щомісячні платежі, проценти за вказані періоди, загальну вартість кредиту - 112 037,14 грн, реальну річну процентну ставку 48,37% ( а.с. 15-16 ).
Меморіальним ордером №27579699 від 21.12.2022 року підтверджується зарахування коштів згідно з кредитним договором №2039443650 від 21.12.2022 року на рахунок одержувача – ОСОБА_1 в розмірі 55 505 грн. ( а.с. 18 ).
Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору №2039443650 заборгованість ОСОБА_1 станом на 30.04.2025 становить 33 970,94 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту 28 970,94 грн, заборгованість за відсотками - 4 822,33 грн.
Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
При укладенні з банком кредитного договору відповідачка 19 грудня 2022 року підписала анкету-заяву на отримання кредиту, 21.12.2022 – паспорт споживчого кредиту, а також сам договір №2039443650. ОСОБА_1 в ході судового розгляду не заперечувався факт укладення кредитного договору та отримання коштів.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із статтею 1054 ЦК України кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.
На підставі частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Колегія вважає, що позивач надав докази погодження сторонами умов щодо розміру відсотків за користування кредитом. В апеляційній скарзі проти розрахунку та розміру заборгованості відповідачка своїх розрахунків не навела.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
У справі, що переглядається, позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності яких не спростована.
У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.
Відповідно до п.2.1.7.5.5. Правил кредитування АТ «ОТП Банк», в редакції від 09.09.2022, наслідком прострочення позичальником виконання боргових зобов`язань може бути пред`явлення банком вимоги про повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, у порядку та у спосіб, визначений законодавством та/або розділом «15. Дострокове виконання боргових зобов`язань за ініціативою банку» правил кредитування. Відповідно до п.15.1. у випадку невиконання позичальником зобов`язань понад 1 календарний місяць сторони домовились, що позичальник вважається таким, що допустив істотне порушення умов кредитного договору, в зв`язку з чим позичальник зобов`язаний погасити боргові зобов`язання в повному розмірі та в строки відповідно до п.15.2 Правил кредитування.
З наданого банком розрахунку встановлено, що ОСОБА_1 на погашення кредитної заборгованості періодично з 22.12.2022 по 23.12.2024 вносила платежі. Проте, належним чином вчасно та в повному обсязі не виконала умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка окрім, тіла кредиту, також включає заборгованість за процентами за період з 24.12.2024 по 30.04.2025 в розмірі 4 822,33 грн.
09.05.2025 року на адресу відповідача направлено досудову вимогу щодо дострокового виконання зобов`язань за кредитним договором №2039443650 від 21.12.2022 року, зокрема, необхідність повернути заборгованість в загальному розмірі 33 793,27 грн.
ОСОБА_1 не заперечувала погодження умов кредитування, не спростовувала відповідними доказами наявність заборгованості як по тілу кредиту, так і по нарахованим відсоткам за користування кредитними коштами.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення нарахованої банком заборгованості за кредитним договором. 
Доводи скаржниці про те, що суд першої інстанції не врахував її тяжкий матеріальний та соціальний стан, а також не дослідив докази часткового погашення кредитної заборгованості, колегія не бере до уваги. Так, перебування відповідачки за межами України та відсутність матеріальної допомоги від родичів не звільняє її від виконання взятих на себе договірних зобов`язань.
Твердження про належне здійснення часткового погашення кредиту протягом понад одного року не спростовує факту допущення прострочення виконання зобов`язання у подальшому. Часткове виконання зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від відповідальності за його повне та своєчасне виконання, оскільки сам факт внесення окремих платежів не усуває наслідків прострочення.
З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції дослідив надані сторонами докази, у тому числі розрахунок заборгованості та платіжні документи, і надав їм належну правову оцінку. 
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам закону.
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.
Керуючись статтями 374, 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду від 25 листопада 2025 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий        В.А. Девляшевський
Судді:          В.М. Луганська
Є.Є. Мальцева

Повний текст постанови виготовлено 08 січня 2026 року.