ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 грудня 2025 року 	м.Суми	

Справа №183/4203/23 
Номер провадження 22-ц/816/1197/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідачка – ОСОБА_2 ,
треті особи: Служба у справах дітей по Слобідському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, Департамент служби у справах дітей Харківської міської ради,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Кузьміна Євгена Валерійовича на рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 12 грудня 2024 року в складі судді Яковенко Н.М., ухваленого в смт Недригайлів, повне рішення складене 23 грудня 2024 року, -

в с т а н о в и в:

30 березня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням суду від 27 березня 2020 року розірвано, є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявник вважає, що донька має проживати з ним, оскільки з березня 2021 року він повністю забезпечував належні умови для проживання дитини, займався її вихованням, піклувався про неї та слідкував за її розвитком та здоров`ям. Заявник з донькою проживає в орендованій квартирі в м. Харків, займається підприємницькою діяльністю, забезпечений стійким стабільним доходом, достатнім для утримання та виховання дитини. Відповідачка виїхала на постійне місце проживання до рф та через свої антиукраїнські погляди повертатися до України не має намірів. Вважає, що визначення місця проживання доньки з батьком буде відповідати в першу чергу бажанню та інтересам самої дитини, заявник не має наміру перешкоджати спілкуванню дитини з матір`ю та не заперечує проти участі матері у вихованні дитини.
Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 12 грудня 2024 року позов задоволено.
Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Кузьмін Є.В. просить рішення скасувати та відмовити у задоволені позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач змінив підстави позову після початку розгляду справи. Звертає увагу суду на намагання позивача уникнути мобілізації, оскільки він перебуває у м. Харкові. Також в апеляційній скарзі йдеться про порушення в організації та проведенні експертизи.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що є заброньованим і не уникає мобілізації. Решту доводів скарги вважає безпідставними, а вчинені судом процесуальні дії такими, які відповідають вимогам процесуального закону.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 – адвоката Кузьміна Є.В., позивача ОСОБА_1 , його представника – адвоката Герасимені О.Ю., дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с. 12).
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Сєвєродонецького міського суду у справі №428/7927/19 (т. 1 а.с. 20-22).
ОСОБА_4 з 03 серпня 2022 року перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, законним представником зазначений ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 13).
Малолітня ОСОБА_3 отримує послуги ПМД у КНП «Міська дитяча поліклініка №1 Харківської міської ради», законним представником дитини є її батько (т. 1 а.с. 14, т. 2 а.с. 68-76).
З 10 жовтня 2022 року та до закінчення війни ОСОБА_1 винаймає квартиру АДРЕСА_1 для проживання і з донькою ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 18-19).
Станом на 30 березня 2023 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з надання послуг таксі (т. 1 а.с. 26), має позитивні характеристики з місця роботи.
Актом обстеження умов проживання ОСОБА_3 від 21 липня 2023 року встановлено, що дитина проживає з батьком та бабою в орендованій кватирі, має окреме ліжко, облаштоване місце для навчання та гри, речі по сезону(т. 1 а.с. 214-215).
Довідкою Харківського ліцею № 2 про участь батьків ОСОБА_3 , учениці 1-А класу у шкільному житті дитини встановлено, що малолітня навчається в 1-А класі ліцею в он-лайн форматі та постійно виходить на заняття. Батько дитини спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини, ОСОБА_5 добре навчається, активно відвідує і приймає участь у всіх позашкільних заходах класу. Мати ОСОБА_2 контакту з вчителями не підтримує (т. 2 а.с. 80). Дитина відвідує гурток танців більше року, виконує сольні виступи (т. 2 а.с. 81).
Сусіди ОСОБА_1 – ОСОБА_6 , ОСОБА_7 суду пояснили, що позивач мешкає в АДРЕСА_2 з жовтня 2022 року з донькою. Софія вихована та товариська дівчина, знаходить спільну мову з багатьма дітьми на майданчику, батько проявив себе виключно з позитивного боку, родина живе тихо та спокійно. Позивач бере участь в громадських зборах і необхідних роботах, що проводяться на території житлового комплексу, в конфліктних ситуаціях не помічений, завжди ввічливий та доброзичливий (т. 2 а.с. 78).
З висновку експерта № 25233 за результатами проведення судової психологічної експертизи за матеріалами цивільної справи № 183/403/23 (т. 2 а.с. 152-163) встановлено, що основними індивідуально-психологічними особливостями особистості малолітньої ОСОБА_3 , яка знаходиться на стадії формування особистості, є: нестійка самооцінка, пристрасть до забав, ігровому компоненту в діяльності, недостатня сформованість самосвідомості, фрагментарність оцінки ситуації, обмежений життєвий досвід та обмеженість уявлень про навколишнє, емоційно-вольова незрілість, емоційна сенситивність, зниження контролю над своїми емоціями, безпосередність почуттів, фіксація на емоційно значущих аспектах, потреби у: повній сім`ї, емоційному комфорті і захисті від зовнішніх впливів, у розумінні, любові та підтримці, у тісному емоційному зв`язку зі значущими оточуючими, визнанні та прагненні до значущої міжособистісної взаємодії товариськість, доброзичливість, відкритість, довірливість, чутливість до оцінок з боку оточуючих, орієнтація на авторитет більш сильної, значущої особистості, поряд з якою можна відчути спокій та захищеність, схильність зазнавати труднощі у пристосуванні до нових умов, природна вікова підкорюваність.
Виховна позиція ОСОБА_1 , з урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей особистості, у відношенні розвитку та виховання доньки ОСОБА_3 , у цілому, в своїй сукупності позитивно відбилися на емоційному стані та розвитку (культурному, фізичному та інтелектуальному) дитини.
Під час проведення психодіагностичного обстеження малолітня ОСОБА_3 знецінює сімейну ситуацію, що склалася між її батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не сприймає її як загрозу щодо задоволення своїх провідних потреб у повній сім`ї, в емоційному комфорті захисті від зовнішніх впливів, у розумінні, любові та підтримці, у тісному емоційному зв`язку зі значущими оточуючими, оскільки дівчинка вважає що виховується батьком ОСОБА_1 та бабусею у повній родині з комфортними для неї умовами проживання. На момент проведення психодіагностичного обстеження залежності оцінки сімейної ситуації малолітньою від впливу з боку батька не виявлено.
Стосунки доньки з батьком характеризується позитивним ставленням дитини до батька, прийняттям його таким яким він є, співробітництвом, емоційною близькістю, наявністю спільних планів та інтересів, прагненням до спільного проведення часу, визнанням ОСОБА_1 найбільш особистісно значущою, авторитетною та емоційно близькою особою для ОСОБА_3 , та повною задоволеністю характером їхніх відносин.
ОСОБА_3 в силу природного вікового розвитку, індивідуально-психологічних особливостей, а саме: недостатньої сформованості самосвідомості, фрагментарності оцінки ситуації, обмеженого життєвого досвіду та обмеженості уявлень про навколишнє, емоційного стану, та умов мікросоціального середовища, не спроможна у повній мірі надавати оцінку ставлення кожного з батьків до неї, але потенційно спроможна виявляти прихильність до когось з батьків.
Дослідити наявність залежності оцінки сімейної ситуації дитиною ОСОБА_3 від впливу матері ОСОБА_2 , а також дослідити відношення ОСОБА_3 до ОСОБА_2 не можливо з причини неявки ОСОБА_2 для проведення психодіагностичного обстеження експертом-психологом ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса».
В суді першої інстанції судовий експерт надала пояснення на запитання представників та суду, зокрема пояснила, що мати не з`явилася для участі у дослідженні, тому вона не надавала оцінки відносинам дитини і матері. Дитині комфортного проживати з батьком, в них склалися гарні відносини, батько є авторитетом для дитини, найбільш значущою людиною, але також і батько прислуховується до думки дитини та чує її потреби. Експерт під час спілкування з дитиною не встановила щоб батько налаштовував дитину проти матері.
З пояснень дитини суд встановив, що в рф у ОСОБА_5 проживає мама з двома братами та мамин чоловік. ОСОБА_5 не бачила меншого братика, він народився після її від`їзду. Вона має добрі відносини з старшим братом ОСОБА_8 , вона з ним грають у он-лайн ігри. ОСОБА_5 спілкується з мамою, але не дуже багато. У ОСОБА_5 не дуже добрі стосунки з новим чоловіком матері, бо він, зі слів дитини, її ображає. Конфлікт який є між батьками дитина не сприймає як загрозу для себе, не звертає на нього увагу. Вважає, що проживає в з батьком та бабусею в повній сім`ї, їй подобається її теперішнє життя і вона не шкодує про те, що не проживає з матір`ю.
Суд також вирішив, що проводити опитування дитини в судовому засіданні з урахуванням думки сторін є недоцільним з огляду на вік малолітньої та з урахуванням наявності у справі висновку органу опіки та піклування, експертного висновку, зі змісту яких можливо з`ясувати думку дитини , а також у зв`язку з безпековою ситуацією в державі.
Позивач ОСОБА_1 суду пояснив, що має спільну з відповідачкою дитину, яка за взаємною згодою між сторонами та по бажанню дитини проживала то з батьком то з матір`ю, але більше часу проводила з батьком. В 2021 році на прохання ОСОБА_2 від надав їй нотаріально посвідчену заяву з дозволом на перетин дитиною в супроводі матері лінії розмежування та кордону з рф. При цьому, згоду на постійне проживання дитини в рф позивач колишній дружині не давав. Влітку 2022 року, зважаючи на прохання дитини, позивач попросив ОСОБА_2 відпустити ОСОБА_5 до нього в гості, обумовивши при цьому, що дитину забере його сестра ОСОБА_9 . Сестра в липні 2022 року забрала дитину і привезла до нього і з того часу дитина проживає з позивачем. На даний час позивач з дитиною проживають у м. Харків, ОСОБА_5 навчається в школі, займається танцями, батько повністю забезпечує потреби доньки, у них гарні близькі відносини. Дитина не хоче повертатися до матері, зокрема тому, що останній чоловік ОСОБА_2 ображає дівчинку, а мати не захищає її, тому ОСОБА_5 там не комфортно. Позивач не перешкоджає ОСОБА_5 спілкуватися з матір`ю, але ОСОБА_5 спілкується з нею рідко і неохоче. Більше спілкується зі зведеним братом ОСОБА_8 . Останній раз мати телефонувала дитині в травні 2024 року. Також позивач переживає, що ОСОБА_2 виконає свої погрози та позбавить його батьківських прав у російському суді, і тоді він не зможе бачити свою дитину.
Позивач працює, має постійний дохід, має можливість повністю забезпечувати дитину, має бронювання на період мобілізації за місцем роботи. Мати ніякої допомоги на утримання дитини не надає.
З висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з батьком місця проживання (т.3 а.с.122) встановлено, що малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає разом з батьком, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , де створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дитини (акт обстеження умов проживання від 21.07.2023) на співбесіді зі спеціалістом Департаменту служб висловила бажання мешкати разом з батьком.
ОСОБА_1 матеріально забезпечений, є фізичною особою-підприємцем, співпрацює з Асоціацією «Medicos del Mundo» згідно з договором найму (оренди) транспортного засобу від 02 травня 2023 року, психіатричних, у тому числі спричинених вживанням психоактивних речовин, протипоказань не виявлено. Позивач виконує батьківські обов`язки щодо виховання, утримання та лікування дитини. Декларація про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу малолітній ОСОБА_5 укладена з батьком, дитина навчається в Харківській гімназії № 82, відвідує школу танців «All Stars Dance Centr».
ОСОБА_2 мешкає в рф, 08 липня 2022 року надала згоду третій особі на перевезення малолітньої ОСОБА_5 з рф на територію України через інші держави. Відповідачка до Департаменту служб на співбесіду не з`явилась, необхідний пакет документів не надала.
Питання щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи надані документи, думку дитини, рекомендації Комісії, керуючись ст.ст. 19, 161 СК України, в інтересах дитини, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_1 .
Також судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в м. Кадіївка (Стаханов) Луганської області, яке з 2014 року є окупованою територією України (т. 1 а.с. 119-120), на час розгляду справи проживає в рф.
Відповідно до договору № 01-39/32-10/22 (т.1 а.с.127-130) між ОСОБА_2 та Школою № 1212 м. Москва укладено договір в інтересах малолітньої ОСОБА_5 щодо отримання освітніх послуг.
Матеріали справи містять договір про надання стоматологічних послуг та медичну картку малолітньої ОСОБА_5 з результатами оглядів та обстежень дитини (т. 1 а.с. 191-199). Також у справі містяться фото дитини, позивача, відповідачки та інших членів родини та інших осіб (т. 1 а.с. 150-188).
Також місцевим судом досліджувались скріншоти з переписки відповідачки з позивачем та абонентом ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 131-149, т. 3 а.с. 63-179) та наданий представником відповідачки звукозапис розмови, яка відбувалась між сторонами, їх донькою, а також між відповідачкою та ОСОБА_9 .
Нотаріально посвідченою заявою від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 надав свою згоду на пересування по території Луганської і Донецької областей (тимчасово окупованої території України), а також перетинання лінії розмежування через контрольно-пропускні пункти та на тимчасові виїзди за кордон до Російської Федерації своєї малолітньої дитини ОСОБА_11 у супроводі матері ОСОБА_2 в період з 29 листопада 2021 року по 29 листопада 2022 року.
З інформації, яка надана Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово перетинала лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями України через КПВВ Станиця-Луганська, останній раз виїхала на непідконтрольну територію України 29 листопада 2021 року.
Нотаріально посвідченою завою ОСОБА_2 надавала згоду на багаторазові виїзди її малолітньої дитини ОСОБА_5 разом з ОСОБА_12 з рф в Україну через інші держави з поверненням в рф. Мета – відпочинок, туризм (т. 1 а.с. 190).
Стороною відповідачки не надавалися докази про місце та умови проживання ОСОБА_11 в рф, наявність у матері житла, доходів. Мати дитини не брала участі у проведенні судової психологічної експертизи та не зверталася до органу опіки та піклування для врахування її думки щодо визначення місця проживання дитини. При цьому суд встановив, що стороні відповідачки було відомо про призначення експертиз у справі, були повідомлені про необхідність з`явитися до експертної установи, однак відповідачка на виклик експерта не з`явилася, ніяких клопотань про забезпечення її участі в експертному дослідженні не заявляла. Представник відповідачки заявляв клопотання про виклик додаткових свідків для виконання клопотання експерта, явку яких зобов`язався забезпечити, однак свідки в судове засідання не з`явилися з невідомих причин.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції урахував вік дитини (8 повних років), окреме проживання батька та матері, тривалість проживання дитини з батьком (з липня 2022 року), добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, можливість і здатність батька забезпечити харчування та побут дитини, створити їй належні умови для проживання, виховання, освіти, загального розвитку, охорони її здоров`я, особисті якості батька, який створив з дитиною стійкі довірливі стосунки, є для неї авторитетом, його виховна стратегія позитивно відбивається на емоційному стані та розвитку дитини. Також суд встановив, що позивач не створює в очах дитини негативного образу матері, не перешкоджає їй спілкуватися з нею, що також підтверджено висновком експерта. Суд не встановив обставин, які б вказували на неможливість подальшого проживання дитини разом з батьком (відсутність ознак неприхильного ставлення доньки до батька, фактів негативного впливу на виховання та розвиток тощо). Суд дав оцінку висновкам органу опіки та піклування, який мав змогу заслухати батьків, дитину та дійшов висновку про задоволення позову про визначення місця проживання дитини з батьком, що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей 1989 року, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у п. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.
На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошується у практиці Європейського суду з прав людини, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі «Neulinger and Shuruk v. Switzerland», п. 135; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року «M.S. v. Ukraine», п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Mamchur v. Ukraine», п. 100).
Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Крім встановлення обставин існування самого спору щодо місця проживання дитини при вирішенні відповідного спору необхідно враховувати положення принципу 6 Декларації прав дитини, а також роз`яснення, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», відповідно до яких, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишиться, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
Як правильно встановив місцевий суд, у справі існує спір між батьками щодо визначення місця проживання дитини. Суд взяв до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спірного питання.
Колегія суддів погоджується з фактичним висновком місцевого суду про те, що батько малолітньої виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, забезпечує належні умови для виховання доньки.
Висновкам судової психологічної експертизи, служби у справах дітей місцевий суд також дав належу оцінку, з якою апеляційний суд повністю погоджується та до додаткової аргументації не вдається.
Суд звертає увагу, що дійсно стороні відповідачки, з огляду на місце її проживання, була забезпечена реальна можливість для реалізації її процесуальних прав, зокрема для участі в експертизі. Як правильно зауважив місцевий суд, відповідачка не зверталась до органів опіки та піклування з метою врахування її думки щодо визначення місця проживання дитини.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі ст. 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення про відмову у задоволенні позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Рішення суду відповідає якнайкращим інтересам дитини, матір якої не буде позбавлена реальної можливості у повній мірі реалізовувати батьківські права та обов`язки, у тому числі брати активну участь у подоланні можливого негативного впливу на психологічне здоров`я дитини внаслідок постійного перебування у батька, якщо таке дійсно матиме місце, та убезпечить подальші спори щодо участі у вихованні дитини, визначенні днів побачень, тощо.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі ст. 89 ЦПК України правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Підстав для скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 – адвоката Кузьміна Євгена Валерійовича залишити без задоволення, а рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 12 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді: Ю. О. Філонова 

О. І. Собина