Справа №522/2585/26
Провадження №3/522/396/26

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 року Місто Одеса
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Лагода К.О., за участю секретаря Волохової В.Р., адвоката Синько О. А., особи, яка притягається дол адміністративної відповідальносьі ОСОБА_1 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в Одеській області, стосовно:      ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

УСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м.Одеси надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №236343 від 02.02.2025 року стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння).
Згідно протоколу ОСОБА_1 01.02.2025 року о 23 год. 37хв, перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Європейська, 84, керував електросамокатом «Jet» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у порушення п.2.5 ПДР у встановленому законом порядку, в медичному закладі відмовився.
Позиція учасників судового розгляду.
Адвокат Синько О.А. в судовому засіданні просила закрити провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки ОСОБА_1 ,01.02.2025 року не керував самокатом «JET».
Захисник зазначає, що відсутність факту керування ОСОБА_1 самокатом у стані алкогольного сп`яніння виключає відповідальність за вчинення даного адміністративного правопорушення, виходячи з того, що пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», із змінами, внесеними згідно з постановою ВС від 19.12.2008 року визначено, що судам слід враховувати, що відповідальність за ст.130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Проте, ОСОБА_1 не виконував функції водія, не вчиняв технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, тобто він не керував транспортним засобом.
ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що з протоколом не згоден, оскільки 01.02.2025р. за адресою: м.Одеса, вул.Європейська, 84 він не керував електросамокатом, а тому, відповідно, не вчиняв інкримінованого йому правопорушення. За наведених у протоколі обставин електросамокатом керувала його знайома ОСОБА_2 .
Також ОСОБА_1 зазначив, що 01.02.2025 року він відпочивав з друзями, о 23.30 вони вчотирьох взяли два самокати та поїхали додому. Він та ОСОБА_3 їхали на одному самокаті, при цьому йому остання була водієм, оскільки виявила таке бажання. Під час руху їх зупинили працівники поліції і склали протокол на нього за ст. 130 КУпАП. Він сказав співробітнику поліції щоб протокол складали на нього, оскільки не хотів щоб подруга хвилювалась. 
За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_4 , яка пояснила, що знайома з ОСОБА_1 , це її друг. 01.02.2025 року вони з ОСОБА_5 та подругами сиділи у кафе. Приблизно о 23 годині вирішили взяти самокати щоб поїхати додому. Вони з ОСОБА_5 рухалися на одному самокаті, а двоє друзів – на іншому. Вона керувала самокатом, а ОСОБА_6 знаходився позаду неї. Коли їх зупинила поліція вона розхвилювалась та розплакалась, тому ОСОБА_6 взяв провину на себе та сказав, щоб протокол складали на нього.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що працює інспектором УПП, та зазначила, що складала протокол про адміністративне правопорушення і не пам`ятає обставин складання пртоколу, а після перегляду відеозапису свідок повідомила, що на самокаті рухалися двоє осіб - ОСОБА_1 та дівчина. 
Дослідивши матеріали справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №236343 від 02.02.2025 року, відеозапис, заслухавши в судовому засіданні пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, його захисника та свідків, приходжу до висновку, що провадження по справі стосовно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку з відсутністю (не доведеністю) складу та події адміністративного правопорушення, виходячи із наступного.
У відповідності до положень ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно зі ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Приймаючи рішення по справі суд виходить з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. 
Частина 1 ст.130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП полягає в тому, що порушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або відмовитись від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом.
Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Відповідно до протоколу, 01.02.2025 року о 23 год. 37хв, ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Європейська, 84 керував електросамокатом «Jet» з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода та порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у порушення п.2.5 ПДР у встановленому законом порядку, в медичному закладі, відмовився.
Однак дані твердження, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки за результатами перегляду відеозапису з нагрудних камер не можливо встановити хто саме керував транспортним засобом до його зупинки. Записи містять лише перебіг спілкування поліцейських з учасниками події після припинення руху та процедуру оформлення матеріалів справи. 
Водночас з пояснень ОСОБА_1 , свідка сторони захисту ОСОБА_8 та праціника патрульної поліції ОСОБА_7 вбачається що на самокаті до його зупинки дійсно рухалися двоє осіб – ОСОБА_6 та ОСОБА_2 . 
Остання в судовому засіданні підтвердила, що самокатом керувала вона, а ОСОБА_6 знаходився позаду неї. Визнання ОСОБА_5 вини під час складання протоколу пояснює тим, що вона розхвилювалася і розплакалася, тому він взяв вину на себе.
ОСОБА_6 надав у суді аналогічні пояснення.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 у зв`язку із давністю подій не змогла чітко і переконливо вказати хто саме керував самокатом, зазначивши, що раз протокол складено на ОСОБА_1 , то останній і був водієм. 
На відеозаписі з нагрудних камер поліцейських, приєднаних до матеріалів справи, не зафіксовано, яка саме особа керувала електросамокатом, за обставин вказаних у протоколі, запис починається з моменту коли співробітники поліції починають оформлювати протокол про адміністративне правопорушення та вбачається наступне:
Таймкод 23.56 - ОСОБА_1 стоїть на тротуарі, запитує з якого приводу їх зупинили, поліцейський відповідає, що за фактом ч.1 ст.130 КпАП, згодом він та дівчина сідають на заднє сидіння патрульного автомобіля на прохання поліцейських. 
Таймкод 00.01- поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що на нього було складено протокол за ч.1 ст.130 КпАП. 
Таймкод 00.11- поліцейська запитує ОСОБА_1 чи згоден він пройти огляд на стан сп`яніння на місці чи поїхати у медичний заклад, на що останній відмовляється, поліцейська повідомляє, що стосовно нього буде складено протокол за ч.1 ст.130 КпАП.
Таймкод 00.12- поліцейська знову запитує ОСОБА_1 чи згоден він пройти тест на стан сп`яніння на що останній просить показати відео, де видно, що він керував транспортним засобом, на що полійцейська відповідає, що відеозапис буде долучено до матеріалів справи. 
Таким чином достатні докази керування транспортним засобом ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні. За відсутності доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі, така особа у розумінні диспозиції ст.130 КУпАП не є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, так як відсутні докази керування ним транспортним засобом на момент зупинення автомобіля працівниками поліції, і як наслідок не може нести відповідальність. У відповідності до п.27 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року «Судам слід ураховувати, що відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Згідно п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14від 23 грудня 2005р.з наступними змінами «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту ,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія підчас руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП немає значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту ,коли останній почав рухатись. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за статтею 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись. 
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Оцінка доказів, відповідно до ст.252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п.146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, керуючись принципами презумпції невинуватості, поваги до людської гідності, загальними принципами здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури, та враховуючи те, що наявних доказів не достатньо та існують обґрунтовані сумніви, суд вважає недоведеним належними та допустимими доказами наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
При цьому, згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст.ст.9, 24, 34, 130, 247, 283, 284, 286 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
ПОСТАНОВИВ:

Провадження по справі про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Суддя:         К.О. Лагода