Справа № 127/24484/25
Провадження № 22-ц/801/282/2026
Категорія: 91
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року	Справа № 127/24484/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Матківської М.В., Панасюка О.С.,
за участю секретаря судового засідання Козюми Д.О.,
учасники справи:
заявник: ОСОБА_1 
заінтересовані особи: військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Відділу ДРАЦС у м. Вінниці, Міністерства оборони України

розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Відділу ДРАЦС у м. Вінниці, Міністерства оборони України, про оголошення фізичної особи померлою, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2025 року, ухвалене місцевим судом під головуванням судді Дернової В.В., дата складення повного тексту рішення 10 листопада 2025 року,

встановив:

У серпні 2025 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою, а саме її чоловіка ОСОБА_2 , мотивуючи свої вимоги ч. 2 ст. 46 ЦК України, згідно якої фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій; з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців ( ОСОБА_2 зник безвісти під час виконання бойового завдання 02 грудня 2022 року поблизу селища Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області), а тому законодавчо визначений шестимісячний строк сплив.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2025 року у задоволенні заяви відмовлено.
Ухвалюючи зазначене рішення суд першої інстанції виходив із того, що правові підстави для оголошення ОСОБА_2 померлим відсутні, оскільки відлік шестимісячного строку, передбаченого частиною другою статті 46 ЦК України, не розпочався. 
У підтвердження зазначеного суд першої інстанції послався на Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 року №376, відповідно до якого, бойові дії у селищі Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області розпочалися 24.02.2022 року та на час розгляду справи судом не припинилися.
Не погоджуючись з таким рішенням суду,  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким заяву про оголошення фізичної особи померлою задовольнити повністю.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт посилається на те, що суд попередньої інстанції не взяв до уваги наявний в матеріалах справи аудіозапис з показами побратима ОСОБА_2 , який підтверджує відомості, що останній потрапив під обстріл під час виконання бойового завдання.
Крім того, апелянт зазначає, що суд ухвалюючи оскаржуване рішення мав врахувати, що ОСОБА_2 зник під час бойового завдання у районі активних бойових дій після чого минуло уже три роки, та те що офіційно підтверджено відсутність даних про перебування його у полоні.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 є чоловіком заявниці ОСОБА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 23.11.2023 року.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , зник безвісти під час виконання бойового завдання 02 грудня 2022 року поблизу селища Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, що підтверджується такими письмовими доказами: Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 02.12.2022 року № 4165 «Про призначення службового розслідування стосовно зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 »; Актом службового розслідування від 17.12.2022 року за фактом зникнення безвісти солдата ОСОБА_3 ; Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 17.12.2022 року № 2098 «Про підсумки службового розслідування по факту зникнення безвісти солдата ОСОБА_4 »; Довідками Військової частини НОМЕР_1 № 2212 (2021 рік), № 5852 від 24.11.2021 року; Довідкою Військової частини НОМЕР_3 № 479 (2019 рік); Витягами з журналу бойових дій військової частини НОМЕР_1 ; Сповіщенням сім`ї №7374 від 15.12.2022 року; Рапортом від 02.12.2022 року; Довідкою Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області (червень 2023 року); Випискою з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора від 06.10.2025 року № 08-11/33161; письмовими поясненнями начальника штабу-перший заступник командира мотопіхотного батальйону, військова частина НОМЕР_1 ОСОБА_5 від 06.12.2022 року; письмовими поясненнями командира 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону, військова частина НОМЕР_1 ОСОБА_6 від 06.12.2022 року.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи. Населений пункт селище Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області являється територією активних бойових дій з 24.02.2022 по даний час, а тому не можливо відрахування початку шестимісячного строку зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, з моменту можливої смерті  ОСОБА_2 , оскільки не закінчилися активні бойові дії на місці ймовірної загибелі останнього, а саме в населеному пункті Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про оголошення фізичної особи померлою з огляду на наступне.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102- IX, на всій території нашої держави з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який на теперішній час продовжено.
Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.
Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» надання особі статусу зниклої безвісти за особливих обставин відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством.
Оголошення фізичної особи померлою - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.
Оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті, що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.
За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець зазначив дві норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців».
Відповідно, у ситуації, коли внаслідок збройної агресії російської федерації проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.
Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставин, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.
Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.
Строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи ( з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених осіб у таких суспільних відносинах.
Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.
Такі правові висновки висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22, який відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковим для врахування при вирішенні цієї справи.
Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28 лютого 2025 року №376.
Відповідно до цього Переліку, бойові дії у селищі Білогорівка Лисичанської міської територіальної громади Сіверськодонецького району Луганської області розпочалися 24.02.2022 року та на час розгляду справи судом не припинилися.
Тобто, станом на день розгляду цієї справи судом, на території, яка є місцем зникнення безвісти ОСОБА_2 , активні бойові дії не припинилися, дана територія окупована російською федерацією.
ОСОБА_1 звернулася до суду 05.08.2025, тобто до спливу строку встановленого в ст. 46 ЦК України.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заява про оголошення ОСОБА_2 померлим подана передчасно, оскільки строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної його загибелі.
Слід роз`яснити заявниці, що вона не позбавлена права у встановленому законом порядку повторно звернутися до суду для вирішення питання щодо оголошення ОСОБА_2 померлим, після спливу строку, визначеного у ч.2 ст. 46 ЦК України.
Оскаржуване рішення суду ухвалене з врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постанові від11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/2, які є обов`язковими для застосування судами при розгляді заяв про оголошення фізичної особи померлою.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалені з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – залишенню без змін.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач О. Ю. Береговий
Судді: М.В. Матківська 
 
О.С. Панасюк