ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 січня 2026 року 	Справа № 280/9573/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» 
до Південно-Східної митниці
про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі – ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ», позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Південно-Східної митниці (далі – митниця, відповідач), в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товару №UA110000/2025/000005/2 від 12.09.2025.
На обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначає, що відповідачу, при митному оформлені всіх партій поставки, були надані документи, необхідні для митного оформлення товару, що надійшов до України на підставі зовнішньоекономічного контракту, які не містили розбіжностей, наявних ознак підробки та інших характеристик, передбачених п. 2 та 3 ст. 53 Митного кодексу України. Вказує, що контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає контролюючому органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Таким чином, вважає, що позивач надав належні, достовірні, допустимі та в своїй сукупності достатні докази відповідачу для підтвердження розрахованої ним митної вартості, інформація, зазначена в них достатня для розрахунку митної вартості. Зазначені відповідачем сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей не обґрунтовані в розумінні вимог ст. 53 Митного кодексу України і подальші дії відповідача, в тому числі витребування додаткових документів, відмова в застосуванні визначеної декларантом митної вартості та винесення рішень про коригування митної вартості є протиправними.
Ухвалою судді від 04.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.
Відповідач позов не визнав, 18.11.2025 через систему «Електронний суд» на адресу суду надіслав відзив (вх. №58059), у якому вказує, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих позивачем разом з митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів. Так, з метою підтвердження числового значення заявленої митної вартості від декларанта було витребувано відповідно до вимог частини 2, 3 ст.53, ст. 54, ст. 57 Митного кодексу України додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні, проте декларантом не надіслано усіх додаткових документів. Вказані обставини, на думку відповідача, підтверджують правомірність дій митного органу щодо витребування додаткових документів, які під час митного оформлення не були надані, та обґрунтованість сумнівів останнього щодо правильності заявленої позивачем митної вартості, та, як наслідок, прийняття відповідачем спірного рішення, а тому просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 19.11.2025 у задоволенні клопотання представника митниці про розгляд у судовому засіданні з повідомленням сторін вирішено відмовити.
Ухвалою суду від 20.11.2025 у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.
У період з 26.12.2025 по 07.01.2026 головуючий суддя Батрак І.В. була відсутня на роботі на підставі наказу голови суду про надання їй відпустки.
Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України). 
Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Розглянувши та дослідивши надані документи, судом встановлені наступні обставини. 
ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (код ЄДРПОУ 44830259) зареєстровано юридичною особою 07.11.2022. Видами діяльності підприємства є 46.61 Оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням (основний); 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 45.40 Торгівля мотоциклами, деталями та приладдям до них, технічне обслуговування і ремонт мотоциклів; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.43 Оптова торгівля побутовими електротоварами й електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.42 Роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткованням у спеціалізованих магазинах; 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 73.11 Рекламні агентства.
02.01.2023 між ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (Покупець) та ZHEJIANG TAOTAO VEHICLES CO., LTD., Китай (Продавець) укладено Контракт №TAO/6, за умовами якого Продавець продає, а Покупець купує «Товар», в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного Контракту (п. 1.1. Контракту). Поставка Товару здійснюється партіями і фіксується в Специфікаціях (Додатках) до даного Контракту. Допускається поставка товару декількома партіями за однією Специфікацією (п. 2.1. Контракту). Поставки здійснюються на умовах згідно правил ІНКОТЕРМС за редакцією 2010 року, які мають обов`язковий характер для Сторін у рамках цього Контракту. Конкретні умови поставки партії товару, реквізити вантажоодержувача, а також строки поставки зазначаються в Специфікації (Додатку) до цього Контракту. Сторони мають право після підписання Специфікації змінити умови поставки, зазначені в ній, шляхом підписання додаткової угоди (п. 3.1. Контракту).
19.05.2025 Сторонами Контракту погоджені Специфікації до цього Контракту, а саме:
Специфікація № 2025-1, в якій зазначений перелік продукції, який складається з 1 найменування товарів, загальною кількість – 130 шт., загальною вартістю 48100,00 дол. США. Термін поставки – липень-серпень 2025 року. Умови оплати – 100% передплата;
Специфікація № 2025-2, в якій зазначений перелік продукції, який складається з 1 найменування товарів, загальною кількість – 130 шт., загальною вартістю 52000,00 дол. США. Термін поставки – липень-серпень 2025 року. Умови оплати – 100% передплата;
Специфікація №2025-2A/1B-z, в якій зазначений перелік продукції, який складається з 99 найменувань товарів, загальною кількість – 970 шт., загальною вартістю 1970,11 дол. США. Термін поставки – липень-серпень 2025 року. Умови оплати – протягом 180 днів з моменту фактичної поставки товару.
Для здійснення митного оформлення товару 29.08.2025 позивачем до митниці було подано митну декларацію типу ІМ40АА № 25UA110050003022U8 для здійснення митного оформлення товарів, визначення митної вартості яких здійснено позивачем згідно зі ст. 57, 58 Митного кодексу України за основним методом (за ціною контракту щодо товару, який імпортується).
До митного оформлення товарів разом з ЕМД позивачем було надіслано копії наступних документів, перелік яких зазначений в гр. 44 митної декларації, а саме: зовнішньоекономічний контракт №TAO/6 від 02.01.2023; Додатки (специфікації) до нього №2025-1, №2025-2, №2025-2A/1B-z від 19.05.2025; рахунок-фактура №TT2025-2A/1B від 19.05.2025; пакувальний лист від 19.05.2025; сертифікат походження товару №25C3325A0614/00094 від 14.07.2025; банківські платіжні інструкції №1574 від 02.07.2025 та №1706 від 27.08.2025; заява на купівлю валюти №2138 від 02.07.2025; технічний опис товару; договір мультимодального перевезення №2702/912/25 від 27.02.2025; договір про надання транспортно-експедиторських послуг №Х270225-40 від 27.02.2025; заявки на перевезення №58 від 26.05.2025 та №58 від 18.07.2025; коносамент від 02.06.2025 року №BW25050715; залізничну накладну №31521984 від 11.08.2025; рахунок на оплату послуг перевезення від 28.07.2025 №G11084; рахунок на оплату ТЕО від 28.07.2025 №3206; Акти виконаних послуг від 28.07.2025 та №3437 від 28.08.2025; довідки про транспортні витрати від 28.07.2025.
Посадовою особою митниці за результатом аналізу наданих до митного оформлення позивачем документів на адресу декларанта направлено електронне повідомлення № 1 від 13.03.2025 щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 6) копію митної декларації країни відправлення; 7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Повідомлено також про можливість подання декларантом за власним бажанням додаткових наявних у нього документів на підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
У відповідь на запит митниці декларантом листом № 110901 від 11.09.2025 надало митниці виправлені рахунок, акт та довідку щодо транспортних витрат від перевізника «GlobalContainerLines SIA», виписки з банківського рахунку за липень-серпень 2025 року, прайс-лист, комерційну пропозицію виробника від 09.05.2025 та повідомлено митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
Так, 12.09.2025 митним органом прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2025/000005/2, відповідно до якого митна вартість задекларованого товару №1 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, згідно з положеннями ст.60 Митного кодексу України, а також відмовлено у митному оформленні за ЕМД №25UA110050003022U8 шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110050/2025/000183.
08.10.2025 у відповідності п. 7 ст. 55 Митного кодексу України ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» було подано та оформлено ЕМД №25UA110050003347U4 з застосуванням гарантії. Загальна різниця митних платежів (ПДВ та ввізне мито) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої митницею, склала 229784,87 грн, що складається з: 71807,77 грн – ввізне мито (код платежу 021) та 157977,10 грн – податок на додану вартість (код платежу 028). Розрахунок різниці в митних платежах з митної вартості задекларованого товару, заявленої декларантом та скоригованої митницею (ціни позову) зазначено в графах 47 «Нарахування платежів» та «В» «Подробиці розрахунків» зазначеної вище ЕМД.
Вважаючи прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012.
Згідно з ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
У відповідності до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною 1 ст. 257 Митного кодексу України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Положеннями ст. 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами 1 та 2 ст. 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
За змістом ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Стаття 53 Митного кодексу України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частинами 1 і 2 ст. 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України).
Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Статтями 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.
Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Відповідно до ч. 8 ст. 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу.
Системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. 
Наведена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2022 у справі №1.380.2019.005307.
Надаючи оцінку доводам митниці, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд встановив, що позивачем при здійсненні митного оформлення товарів на підтвердження заявленої ним митної вартості за ціною контракту подано повний пакет документів відповідно до переліку, визначеного у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.
Разом із цим, контролюючий орган не погодився з правомірністю визначення митної вартості задекларованих позивачем товарів, у зв`язку з чим прийняв спірне рішення про коригування митної вартості товарів, яким визначив митну вартість ввезеного позивачем товару №1 із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (метод 2).
Так, щодо посилань відповідача у спірному рішення про коригування митної вартості товарів на те, що відповідно до відомостей наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB – Ningbo, згідно Інкотермс 2010. Відповідно до офіційних правил тлумачення торговельних термінів (Інкотермс 2010) за терміном FОВ, Продавець зобов`язаний доставити товар на борт судна в названому порту відвантаження. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Враховуючи умови поставки FOB, продавцем здійснено митні формальності у країні відправлення. Документального підтвердження умов здійснення експортної операції із вивезення оцінюваної партії товарів (вартості, умов поставки, ваги) не надано, в графі №44 ЕМД не зазначено документ за кодом «9610 - копія митної декларації країни відправлення». Відповідно до ст.53 Митного кодексу України, документами, що підтверджують заявлений рівень вартості, є в т.ч. копія митної декларації країни відправлення, суд зазначає про наступне.
Твердження відповідача про те, що ненадання документа за кодом 9610 є підставою для сумнівів у заявленій митній вартості , та його подальші роз`яснення щодо обов`язковості експортного декларування в КНР та обов`язків продавця за умовами FOB , не можуть вважатися законною причиною для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості з огляду на те, що митна декларація країни відправлення у розумінні ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України її декларант може подати за власним бажанням, копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу, разом з тим, відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.
При цьому, ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України прямо забороняє вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Суд зауважує, що здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства Китайської народної республіки. Однак, діючим митним законодавством ані України, ані Китайської народної республіки не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.
Окрім того, відповідно до ст. 335 Митного кодексу України експортна декларація країни відправлення не входить до переліку документів, що є обов`язковими для здійснення митного контролю та митного оформлення, у зв`язку із чим не є документом, необхідним для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів.
Верховний Суд в постанові від 19.03.2019 по справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».
За таких обставин, зауваження митниці про обов`язковість надання копії митної декларації країни відправлення для підтвердження заявленої митної вартості протирічить положенням Митного кодексу України та висновкам Верховного Суду.
Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару.
У спірному рішенні про коригування митної вартості товару митниця покликається на те, що відповідно до інвойсу від 19.05.2025 № TT2025-2A/1B загальна фактурна вартість товару на комерційних умовах постачання FOB – Ningbo складає 52020,11 дол. США. Відповідно до додатку до інвойсу від 19.05.2025 №1 – 25173,10 грн. Форма оплати за специфікаціями від 19.05.2025 № 2025-1, від 19.05.2025 № 2025-2 визначена як 100% передоплата, за специфікацію від 19.05.2025 № 2025-2A/1B-z – 180 днів з моменту фактичної поставки товару. Для підтвердження оплати за товар декларантом надані наступні банківські платіжні інструкції: від 02.07.2025 № 1574 на загальну суму 102458,02 дол. США, яка у графі призначення платежу містить посилання на контракт №TAO/6 від 02.01.23, специфікації №2023-4 від 12.03.24, №2024-2-z від 05.08.24, №2024-3-z від 01.10.24, №2024-5-z від 10.02.2025, №2025-1, №2025-2 від 19.05.25; від 27.08.2025 №1706 на загальну суму 1 163,52 дол. США яка у графі призначення платежу містить посилання на контракт №TAO/6 від 02.01.2023, специфікації №2025-2 від 19.05.2025 (821.37), №2025-2A/ 1B-z від 19.05.2025 (342.15). Враховуючи ненадання документів, на які містить посилання банківська платіжна інструкція від 02.07.2025 № 1574 (№2023-4 від 12.03.24, №2024-2-z від 05.08.24, №2024-3-z від 01.10.24, №2024-5-z від 10.02.2025), чим на думку митниці, унеможливлено підтвердження повноти оплати оцінюваної партії товарів. Відповідно до заяви на купівлю іноземної валюти від 02.07.2025 №2138, кошти у розмірі 99278,63 дол. США були придбані для оплати за квадроцикли згідно з контрактом від 02.01.2023 №ТАО/6 та специфікацій №2025-1 від 19.05.2025 (48100,00 дол. США), №2025-2 від 19.05.2025 (51178,63 дол. США). Враховуючи відсутність посилань в наданих банківських платіжних інструкціях на вказану заяву на купівлю іноземної валюти, унеможливлено підтвердження оплати оцінюваної партії товарів у повному обсязі. 
З цього приводу суд вказує про таке.
Позивач зазначає, що митниця помилково розглядає загальну суму інвойсу №TT2025-2A/1B (52020,11 дол. США) як таку, що мала бути сплачена єдиним платежем до моменту митного оформлення, не враховуючи, що ця сума складається з вартості товарів за трьома різними специфікаціями з різними умовами оплати.
Так, згідно з умовами Специфікацій №2025-1 та №2025-2 від 19.05.2025 оплата за товар (квадроцикли SP200-10 на суму 48100,00 дол. США та SP200-10E на суму 52000,00 дол. США відповідно) мала бути здійснена у вигляді 100% передоплати. Саме для виконання цих зобов`язань позивачем було надано Заяву на купівлю іноземної валюти №2138 від 02.07.2025 на суму 99278,63 дол. США, в якій чітко зазначено цільове призначення – оплата за специфікаціями №2025-1 (48100,00 дол. США) та №2025-2 (51178,63 дол. США, що є частиною загальної суми за цією специфікацією).
Надана платіжна інструкція №1574 від 02.07.2025 на загальну суму 102458,02 дол. США підтверджує здійснення переказу, який покриває зазначену передоплату (100100,00 дол. США) та частково погашає зобов`язання за іншими специфікаціями, на які є посилання, що є звичайною практикою при тривалих контрактах.
Надані згодом банківські виписки підтверджують списання коштів згідно з цією платіжною інструкцією, що, всупереч твердженням митниці, у сукупності із заявою на купівлю валюти дозволяє чітко ідентифікувати здійснення передоплати саме за оцінюваними специфікаціями №2025-1 та №2025-2.
Водночас, Специфікація №2025-2A/1B-z від 19.05.2025 року на суму 1970,11 дол. США передбачала відстрочку платежу на 180 днів з моменту фактичної поставки товару. На момент митного оформлення (29.08.2025) цей термін ще не сплив, а отже, відсутність повної оплати за цією специфікацією не є розбіжністю, а відповідає умовам контракту. Часткова оплата за цією специфікацією (342,15 дол. США) була здійснена згідно платіжної інструкції №1706 від 27.08.2025, що також не суперечить договірним умовам.
Таким чином, декларантом виконані вимоги діючого митного законодавства (ч. 2 ст.53 Митного кодексу України) щодо надання усіх наявних у нього банківських платіжних документів, у разі здійснення оплати коштів за товар, які повною мірою ідентифікуються зі Специфікаціями, рахунком-фактурою, задекларованими товарами та у сукупності з іншими наданими митниці документами первинного бухгалтерського обліку підтверджують заявлену позивачем вартість товару за Контрактом.
Суд зазначає, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №813/1755/17, від 29.07.2021 у справі №380/6459/20.
Крім того, підставою для прийняття оскарженого рішення відповідачем є посилання на те, що відповідно до відомостей документів, наданих декларантом до митного оформлення, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FOB QINGDAO (Китай), згідно Інкотермс 2010. Згідно з ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості товарів до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до відомостей декларації митної вартості, до ціни товару додані витрати на транспортування – 140284,680 дол. США. З метою підтвердження заявленого рівня транспортної складової декларантом у гр. 44 ЕМД зазначено договори транспортного експедирування від 27.02.2025 №2702/912/25 та 27.02.2025 №Х270225-40, коносамент від 02.06.2025 №BW25050715, залізнична накладна від 11.08.2025 № 31521984. До митного оформлення від компанії «GlobalContainerLines SIA» (перевізник) надано: рахунок від 28.07.2025 №G11084, довідка про транспортні витрати б/н від 28.07.2025, акт виконаних послуг б/н від 28.07.2025, заявка на перевезення від 26.05.2025 №58. Відповідно до зазначених документів (рахунок від 28.07.2025 №G11084, довідка про транспортні витрати б/н від 28.07.2025, акт виконаних послуг б/н від 28.07.2025), вартість морського фрахту (включаючи перевантаження) маршрутом Qingdao - Гданськ складає 2400 дол. США/контейнер. Враховуючи відомості коносамента щодо порту завантаження (Ningbo), в наданих документах відсутні відомості щодо вартості транспортування від Ningbo до Qingdao, що унеможливлює підтвердження повноти включення транспортної складової до заявленого рівня митної вартості, відповідно до положень ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України. Відповідно до рахунку компанії «Global Container Lines SIA» від 28.07.2025 №G11084 на загальну суму 4800 дол. США (2400 дол. США/контейнер) передбачено термін оплати до 10.09.2025. З урахуванням зазначеного оплата за надані послуги повинна вже бути здійснена. Відповідно до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують заявлений рівень вартості є банківські платіжні документи. Вказані документи до митного оформлення не надано. До митного оформлення від ТОВ «Хіллдом логістікс» (перевізник) надано: рахунок від 28.07.2025 № 3206, довідка про транспортні витрати від 28.07.2025, акт виконаних послуг 28.07.2025, заявка на перевезення від 18.07.2025 № 58. Відповідно до положень п. 2.1.1 договору від 27.02.2025 №Х270225_40, виконавець ТОВ «Хілдом Логістікс» укладає договори в тому числі на страхування вантажу. Відповідно до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу України якщо здійснювалось страхування, документами, що підтверджують заявлений рівень митної вартості є страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до відомостей рахунку від 28.07.2025 № 3206, акту виконаних послуг 28.07.2025, довідки від 28.07.2025 визначені наступні витрати на транспортування партії товарів: міжнародне перевезення вантажів залізничним транспортом за маршрутом Гданськ, Польща – п/п Мостиська - Пшемисль – 41782,40 грн, за маршрутом м/п Мостиська – Пшемисль – Самар, Україна – 50974,53 грн. Враховуючи положення договору про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів від 27.02.2025 №Х270225-40, в вищезазначених документах відсутні відомості щодо розміру транспортно-експедиторських послуг, експедиторської винагороди чи відомостей щодо їх включення до загальної вартості перевезення. З урахуванням зазначеного відсутнє документальне підтвердження повноти включення до заявлено рівня митної вартості витрат, передбачених ч.10 ст.58 Митного кодексу України. Крім того, заявлений рівень числового значення транспортної складової митної вартості не обчислюється відповідно до наданих документів. Так, вартість морського фрахту (включаючи перевантаження) маршрутом Кіндао-Гданськ складає 2400 дол. США/контейнер (рахунок від 28.07.2025 №G11084, акт б/н від 28.07.2025), що на дату подання ЕМД до митного оформлення складає 99024,48 грн. Вартість міжнародного перевезення вантажів залізничним транспортом за маршрутом Гданськ, Польща – п/п Мостиська - Пшемисль – 41782,40 грн (рахунок від 28.07.2025 №3206, акт виконаних послуг 28.07.2025). Таким чином, заявлений рівень вартості (140284,68 грн) не обчислюється на підставі вищезазначених документів (140806,88 грн). Відповідно до положень договору від 27.02.2025 №Х270225_40 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів, укладеного з ТОВ «Хілдом Логістікс», оплата робіт та послуг здійснюється Замовником протягом 45 календарних днів від дати вставлення рахунку. Враховуючи дату виставлення рахунку ТОВ «Хілдом Логістікс» від 28.07.2025 №3206, оплата за надані послуги повинна вже була бути здійснена. Відповідно до положень ч.2 ст.58 Митного кодексу України якщо рахунок сплачено, документами, що підтверджують заявлений рівень транспортування є банківські платіжні документи, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи. Вказані документи до митного оформлення не надані. Відповідно до відомостей документів, заявлених декларантом за митною декларацією № 25UA110050003022U8, міжнародне перевезення вантажу здійснено у контейнері MRSU4684320 за морським коносаментом від 02.06.2025 № BW25050715 на судні «BANGKOK EXPRESS». Згідно з Інтернет ресурсом відстеження контейнерів www.shippingline.org контейнер був перевантажений у порту Wilhelmshaven (Німеччина) на судно «Maersk Chambal», на якому товар доставлено у порт Gdansk (Польша). Наявність перевантажень, свідчить про наявність інших коносаментів, відповідно до яких здійснювалось перевезення, які не були надані до митного оформлення у порушення положень ст.335 Митного кодексу України, а також про наявність додаткових витрат на навантажувально-розвантажувальні роботи у проміжних портах, портові та термінальні збори, документальні збори, які включають оформлення транзитних документів, зміни в коносаменті або маніфесті, а також послуги локальних агентів перевізника тощо. Крім того, згідно ресурсу відстеження контейнерів, товар прибув у Гданськ 28.07.2025, був розвантажений 29.07.2025, а виїхав для подальшої доставки 04.08.2025. З урахуванням зазначеного відсутні відомості щодо зберігання товару у порту Гданськ та пов`язані з цим витрати. Крім того, згідно з залізничною накладною від 11.08.2025 № 31521984 станцією завантаження є Гливіце. В матеріалах митного оформлення відсутні транспортні (перевізні ) документи щодо транспортування товару з Гданська до Гливіце, а також відомості щодо витрат, пов`язаних з завантаженням товару у залізничні вагони на станції відправлення Гливіце.
Зауваження митного органу щодо наявності двох комплектів документів з різними відомостями щодо маршруту транспортування та відсутності спеціальних відміток про виправлення на повторно наданих документах суд не вважає обґрунтованою підставою для невизнання наданих доказів та відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості.
Судом встановлено, що первинно відповідачем було вірно вказано на розбіжність між портом завантаження, зазначеним у коносаменті №BW25050715 (Ningbo), та маршрутом, вказаним у першому комплекті супровідних документів від перевізника «GlobalContainerLines SIA» (рахунок №G11084, акт, довідка від 28.07.2025), де фігурував маршрут Qingdao – Гданськ. Саме з метою усунення цієї невідповідності на виконання запиту митного органу, позивачем було надано лист-пояснення №110901 від 11.09.2025, в якому повідомлялось про помилку, допущену перевізником при оформленні первинних документів. Разом із цим листом митниці було надано виправлений комплект документів (рахунок №G11084, акт та довідка від 28.07.2025), в яких вже було коректно зазначено маршрут перевезення Нінгбо – Гданськ із тією ж самою вартістю фрахту (2400 дол. США за контейнер).
Зауваження митного органу щодо відсутності банківських платіжних документів, які б підтверджували оплату транспортних послуг компаній «Global Container Lines SIA» (рахунок №G11084 від 28.07.2025) та ТОВ «Хілдом Логістікс» (рахунок №3206 від 28.07.2025) є безпідставними, оскільки відповідно до п.3.2 Договору мультимодального перевезення №2702/912/25 від 27.02.2025 з «Global Container Lines SIA», термін оплати за послуги становить 45 календарних днів з дати інвойсу. Аналогічно, згідно з п.3.3 Договору №Х270225_40 від 27.02.2025 року з ТОВ «Хілдом Логістікс», оплата здійснюється протягом 45 календарних днів від дати виставлення рахунку. Оскільки обидва рахунки (№G11084 та №3206) датовані 28.07.2025, кінцевий термін оплати за ними наставав лише приблизно 11.09.2025.
Таким чином, на момент митного оформлення у позивача був відсутній обов`язок здійснювати оплату за вказаними рахунками, а отже не могло існувати й банківських платіжних документів, що підтверджували б таку оплату.
Сума транспортних витрат була чітко визначена у наданих рахунках (№G11084 та №3206) та підтверджена відповідними договорами і довідками про транспортні витрати. Ця сума і була правомірно включена позивачем до розрахунку митної вартості.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду (зокрема постанова від 11.04.2018 у справі №804/4680/16), відстрочка платежу є звичайною комерційною практикою і не впливає на визначення митної вартості, яка базується на ціні, що підлягає сплаті.
Згодом, розрахунки за надані транспортні послуги були здійснені позивачем у повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями №1750 від 23.09.2025 та №2907708310 від 01.10.2025.
Зауваження митного органу щодо відсутності в наданих документах відомостей про розмір транспортно-експедиторських послуг та експедиторської винагороди ТОВ «Хілдом Логістікс», що нібито унеможливлює підтвердження повноти включення витрат згідно з ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, є безпідставним, оскільки до митного оформлення позивачем було надано рахунок №3206 від 28.07.2025 та Акт виконаних робіт №3437 від 28.08.2025, які чітко визначають вартість конкретних послуг – міжнародного перевезення вантажів залізничним транспортом за маршрутами Гданськ – Мостиська та Мостиська – Самар. Ця вартість, виставлена експедитором, за своєю суттю вже включає як понесені ним витрати (оплата послуг залізниці, перевантаження тощо), так і його належну плату (експедиторську винагороду) за організацію цього перевезення, відповідно до загального принципу ціноутворення, визначеного у п.3.2 Договору.
Ані зазначений договір, ані чинне законодавство не вимагають від експедитора обов`язково виокремлювати свою винагороду окремим рядком у рахунку за комплексну послугу з перевезення, якщо інше прямо не передбачено домовленістю сторін. Надані рахунок та акт відображають загальну узгоджену ціну за наданий комплекс послуг з організації залізничного перевезення. Відсутність деталізації внутрішньої структури цієї ціни (розподілу на «витрати» та «винагороду») не є розбіжністю чи неповнотою відомостей, яка б ставила під сумнів загальну суму транспортних витрат, що підлягає включенню до митної вартості.
Таким чином, надані позивачем документи (Договір №Х270225-40, рахунок №3206, акт №3437) у своїй сукупності підтверджують загальну вартість транспортно-експедиторських послуг, наданих ТОВ «Хілдом Логістікс», яка включає всі необхідні компоненти згідно з ч. 10 ст.58 Митного кодексу України, включно з платою самому експедитору, а тому висновки митного органу про неможливість підтвердження повноти включення витрат є необґрунтованими.
Судом встановлено, що для підтвердження транспортних витрат до кордону України підприємство надало митниці: Договір мультимодального перевезення №2702/912/25 від 27.02.2025; Договір про надання транспортно-експедиторських послуг №Х270225-40 від 27.02.2025; Заявки на перевезення №58 від 26.05.2025 та №58 від 18.07.2025; Коносамент від 02.06.2025 №BW25050715; Залізничну накладну №31521984 від 11.08.2025; Рахунок на оплату послуг перевезення від 28.07.2025 №G11084; Рахунок на оплату ТЕО від 28.07.2025 №3206; Акти виконаних послуг від 28.07.2025 та №3437 від 28.08.2025; Довідки про транспортні витрати від 28.07.2025.
З викладеного вбачається, що заявлена митна вартість товару, включаючи транспортну складову, є повністю обґрунтованою та підтвердженою наданими документами. Вартість послуги з перевезення є консолідованою та включає всі необхідні для такого роду мультимодального перевезення елементи, що підтверджено умовами Договору перевезення та Заявки на перевезення, а також розбивкою в Рахунку та Акті виконаних робіт. Додаткові витрати на перевантаження, вивантаження, завантаження, пакування та маркування товару та інші, на які може посилатися митний орган, вже включені у вартість товару згідно з умовами зовнішньоекономічного Контракту та договору перевезення.
Вимоги щодо надмірної деталізації, яка не передбачена міжнародною практикою ведення розрахунків за комплексні логістичні послуги та умовами укладених договорів, є необґрунтованими для коригування митної вартості товару, використовуючи відомості наданих документів, митниця могла здійснити перевірку саме числових показників транспортної складової заявленої митної вартості.
Витрати на транспортування, відповідно до ст. 58 Митного кодексу України, додатково підтверджуються відомостями зазначених вище документів: договору перевезення, рахунком на оплату, довідками про транспортні витрати, актами виконаних послуг. Всі вищезазначені документи підтверджують фактичні витрати позивача на транспортування товару до митної території України та дозволяють у повній мірі митниці перевірити заявлену митну вартість товару.
З наведеного вбачається, що використовуючи надані позивачем зазначені вище документи, митниця мала можливість здійснити перевірку заявленої товариством вартості транспортних витрат, як складової митної вартості задекларованого товару, тому її твердження є необґрунтованим.
Таким чином, надані документи у своїй сукупності, підтверджують вартість транспортних витрат, як одну з складових митної вартості, не мають розбіжностей і протиріч.
Крім того, положення п. 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником довідки про транспортно - експедиторські витрати є допустимими доказами розміру таких витрат.
Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 у справі №810/2784/18, який підлягає врахуванню у спірних правовідносинах.
Аналіз вищевикладених норм права та фактичних обставин свідчить про те, що відповідачем необґрунтовано прийняте рішення про визначення митної вартості задекларованого позивачем товару з застосуванням резервного методу (методу 6), оскільки відповідачем, всупереч законодавчо встановлених вимог, не було підтверджено факт обґрунтованості сумнівів у достовірності поданих позивачем відомостей про митну вартість товарів, які, що було встановлено судом під час розгляду даної справи під час вивчення письмових доказів, підтверджують митну вартість товарів та відповідають характеру угоди, тоді як позивачем у справі, як декларантом, під час митного оформлення спірної партії товарів було надано митниці усі документи на підтвердження заявлено ним митної вартості товарів – за ціною договору, за яким вони імпортуються, які дозволяли визначити усі складові частини митної вартості цього товару.
Суд відхиляє посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Так, Верховний суд у постанові від 23.07.2019 по справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Суд зауважує, що в межах розгляду даної справи відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Відповідно до ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Згідно з частиною 1 статті 59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Відповідно до частини 1 статті 60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Згідно зі статтею 64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Вищевказані сумніви митного органу судом відхиляються, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи первинними документами, які були надані відповідачу під час проведення митних процедур.
Натомість, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення саме складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Як вбачається з оскарженого рішення про коригування митної вартості в самому рішення зазначено лише номер та дату митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, вага товару та умови поставки. Приймаючи оскаржене рішення про коригування митної вартості митницею у графі 33, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсягів партії подібних (аналогічних) товарів, комерційних умов тощо та не зазначена докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваного товару із застосуванням другорядного методу.
Такий підхід для формування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування. Вказана позиція підтверджується уставленою судовою практикою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду викладеної в постанові від 21.12.2018 у справі №815/1670/17.
З наведеного вбачається, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у свою чергу, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору, у зв`язку із чим суд дійшов висновку, що Рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA110000/2025/000005/2 від 12.09.2025 є таким, що підлягає визнанню протиправним та скасуванню. 
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
У силу вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд –

ВИРІШИВ:

Адміністративний Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (69000, м. Запоріжжя, вул. Штабна, буд. 13, приміщення 19; код ЄДРПОУ 44830259) до Південно-Східної митниці (49038, м. Дніпро, вул. Княгині Ольги, буд. 22; код ЄДРПОУ 43971371) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення Південно-Східної митниці про коригування митної вартості товарів №UA110000/2025/000005/2 від 12.09.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» судовий збір у розмірі 2757,42 грн. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення. 

Суддя І.В. Батрак