Справа № 541/4820/25
Номер провадження 2-а/541/8/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
15 січня 2026 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді Морозовської О.А.,
за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О.,
представника позивача, адвоката   Батієнка Я.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу в залі суду в м. Миргород справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Батієнко Ярослав Іванович до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 08.12.2025 позивачу поштою надійшла постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АВ № 00009175 від 01.12.2025, яка прийнята головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Курлаєвою Юлією Сергіївною.
Згідно із цією постановою належний позивачу транспортний засіб марки MAN TGX18.440 – державний номерний знак НОМЕР_1 , 19.11.2025 о 21 год. 41 хв. на а/д М-03, км 81+000, Київська обл. допустив рух із перевищенням нормативних параметрів зазначених у пункті 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,100 % (2,84 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Цією постановою за вчинення вказаного адміністративного правопорушення на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.
Позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення АВ №00009175 від 01.12.2025 щодо нього незаконною та такою, що була прийнята із недотриманням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, виходячи з того, що транспортний засіб марки MAN TGX18.440 – державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався із напівпричепом марки KOEGEL S24, державний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 являє собою спеціалізований напівпричіп н/пр – контейнеровоз (з пристроєм самовивантаження).
Відповідно до пп. б) п. 22.5 Правил дорожнього руху України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси: 
-двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом – 40 тон (для автомобільної дороги державного значення);
-двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра – 42 тони (для автомобільної дороги державного значення).
Позивачем звернуто увагу, що Правилами дорожнього руху визначені різні показники максимально допустимої ваги для різних типів транспортних засобів та їх составів, у зв`язку із чим, посадова, особа, уповноважена розглядати справи про адміністративні правопорушення, ухвалюючи рішення в цій категорії справ має достеменно встановити тип транспортного засобу (тягача) та його причепа, у разі наявності, з метою належної кваліфікації правопорушення. 
У зв`язку із викладеним, позивач вказав, що відповідачем під час винесення спірної постанови серії АВ № 00009175 від 01.12.2025 не було враховано, що транспортний засіб разом із причепом за своєю категорією (технічною конструкцією) та у розумінні п. 22.5 ПДР України є двохвісним тягачем, який здійснює перевезення трьохвісного напівпричепу-контейнеровозу, який має гранично допустиме навантаження загальної маси 42 тони, а не 40 тон, як стверджує Відповідач, тому, враховуючи дану обставину, у його діях не вбачається складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132-1 КУпАП, оскільки зафіксована загальна маса транспортного засобу з урахуванням похибки - 42840 кг., перевищує максимально допустиму вагу транспортного засобу (42000 кг.) лише на 2 % (840 кг), що не тягне за собою адміністративної відповідальності. 
Як на підставу для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, позивач вказав також, що у останній взагалі відсутні відомості про причеп та його технічні характеристики, у зв`язку із цим визначення типу транспортного засобу є неповним, що в даному випадку унеможливлює здійснити коректну калькуляцію щодо визначення гранично допустимого ступеню навантаження. Дані відомості (відомості про причеп та його технічну характеристику) є ключовими и повинні обов`язково відображуватися у спірній постанові, оскільки саме від модифікації причепу залежить градація навантаження у розумінні п. 22.5 ПДР України, посилаючись при цьому на п. 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 27.12.2019, відповідно до якого метадані повинні містити дані про: засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, найменування власника засобу вимірювальної техніки, інформацію про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки); місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати); найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, номерний знак транспортного засобу; тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 «Автомобільні дороги». 
У зв`язку із викладеним, позивач просив суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України АВ №00009175 від 01.12.2025, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Курлаєвою Юлією Сергіївною відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати. 
Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
05 січня 2026 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 26-77), в якому зазначив, що чинна редакція пункту 22.5 Правил дорожнього руху передбачає збільшені вагові норми щодо загальної маси транспортного засобу 42 (44) т для двовісного (трьохвісного) автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом) виключно у разі перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. 
Тобто, визначальною обставиною для застосування збільшених вагових нормативів 42 (44) т є саме сукупність факторів: 1) здійснення перевезення контейнеровозом; 2) одного або більше контейнерів або змінних кузовів; 3) загальною максимальною довжиною 13,716 метра. 
При цьому, вказані вимоги щодо збільшеної максимальної фактичної маси транспортного засобу застосовуються виключно за умови дотримання вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363. 
З огляду на зазначене, об`єктивною та нормативно обґрунтованою позицією відповідача є те, що транспортний засіб позивача не відповідав вимогам підпункту б) пункту 22.5 Правил дорожнього руху, відповідно до яких фактична маса транспортного засобу 42 т допустима для - двовісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. За даними автоматичної фіксації (фотофіксації) спеціалізований сідловий тягач з напівпричепом-контейнеровозом на платформі для контейнерів перевозив не контейнер та не змінний кузов.
Відповідач при цьому також посилається на Міжнародну конвенцію про безпечні контейнери, яка для України є чинною з 1977 року. 
За цією Конвенцією «Контейнер» означає предмет транспортного обладнання: 
a) що має постійний характер і, відповідно, є досить міцним, щоб бути придатним для багаторазового використання;
b) спеціально сконструйований для полегшення перевезення вантажів одним або кількома видами транспорту без проміжного перевантаження; 
c) сконструйований з урахуванням необхідності закріплення та (або) легкої обробки й для цього обладнаний кутовими фітингами;
d) такого розміру, що площа, яка знаходиться між чотирма зовнішніми нижніми кутами, складає: 
i) не менше 14 кв.м (150 кв. футів) або 
ii) не менше 7 кв.м (75 кв. футів), якщо його обладнано верхніми кутовими фітингами; 
Термін "контейнер" не включає ні транспортних засобів, ні пакування; однак він поширюється на контейнери, коли вони перевозяться на шасі. 
4 листопада 1993 року були прийняті Поправки Міжнародної конвенції про безпечні контейнери (КБК) в частині вимог до контейнерів: 
"b) На кожному контейнері всі маркування максимальної маси брутто повинні відповідати інформації стосовно максимальної маси брутто на табличці про допуск за умовами безпеки.".
"a) Табличка повинна містити таку інформацію, принаймні англійською або французькою мовами: 
"Допуск за умовами безпеки КБК" 
Країна та номер допуску 
Дата (місяць і рік) виготовлення 
Ідентифікаційний номер контейнера, наданий заводом-виробником, або - для існуючих контейнерів, у яких цей номер невідомий, - номер, наданий Адміністрацією 
Максимальна експлуатаційна маса брутто (кілограми та фунти) 
Припустиме навантаження на штабелювання при 1,8g (кілограми та фунти) 
Сила під час поперечного випробування на твердість конструкції (Ньютони)". 
Конвенція про безпечні контейнери містить вичерпний перелік ознак, яким має такий контейнер відповідати. 
На матеріалах фотофіксації, як зазначає відповідач у відзиві, всупереч відповідним твердженням позивача в позовній заяві, відсутнє маркування, котре має бути нанесене на контейнер відповідно до вимог чинного законодавства, а також відсутні кутові фітинги.
Щодо змісту оскаржуваної постанови відповідач зазначає, що вона містить всі передбачені законодавством відомості щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується, зокрема: 
1) фотографіями транспортного засобу, здійсненими в момент проїзду через автоматичний пункт; 
2) інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого Позивачем; 
3)витягом з програми АРМ-аудиту щодо виявленого правопорушення. 
Фотографії руху транспортного засобу через автоматичний пункт також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, які є у кожній постанові, та можуть бути перевірені на предмет їх належності, об`єктивності та достовірності (роздруківки додається). Інформаційна картка безпосередньо формується автоматичним пунктом та надсилається уповноваженій посадовій особі, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, у вигляді метаданих та використовується нею при встановленні події та складу адміністративного правопорушення, відображає, як саме відбувається розгляд справи про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, зміст постанови серії АВ №00009175 від 01.12.2025 відображає усі істотні ознаки складу правопорушення, усі відомості, які містяться в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам чинного законодавства. Зокрема, постанова містить інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у вигляді зазначення конкретних вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, загальної маси та навантаження на осі. 
Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку, якщо вони не перевищують нормативні габаритно-вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові. З матеріалів, долучених до відзиву, вбачається, що порушення стосуються саме нормативних вагових параметрів загальної маси транспортного засобу в аспекті перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.
Згідно пункту 3 Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, яка затверджена Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 № 512 під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення. Формування проєкту постанови здійснюється автоматизовано. При цьому уповноважена посадова особа може створювати ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції. Так, відповідно до додатку 1 до Інструкції №512 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та на даний час) в постанові має міститися виключно інформація про дату, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності) особи, зазначеної у статті 14 -3 КУпАП, дата народження, місце проживання (перебування), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, опис обставин, установлених під час розгляду справи. Зазначення в тексті постанови інших відомостей, положеннями даного нормативно-правового акту не передбачено. При цьому, допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги зазначаються в постанові шляхом посилання на пункт 22.5 Правил дорожнього руху, що не передбачає жодної диференціації в залежності від тієї чи іншої ділянки дороги, по якій здійснюється рух, що унеможливлює помилкове тлумачення у вказаному аспекті, та безпосередньо зазначені в описовій частині постанови. Водночас, Інструкцією№512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення.
Таким чином відповідач вважає, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України відповідає усім вищенаведеним критеріям та містить усю необхідну інформацію, передбачену КУпАП та пунктом 17 Порядку №1174, а отже зміст оскаржуваної постанови відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 132 -1 КУпАП (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами).
У зв`язку із викладеним, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову.
Позивач та відповідач в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. 
Представник позивача - адвокат Батієнко Я.І. в судовому засіданні підтримав позов з підстав, зазначених у ньому, та додатково просив звернути увагу на те, що власником напівпричепу марки KOEGEL, державний номер НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 являє собою спеціалізований напівпричіп н/пр – контейнеровоз з можливістю самоскидного розвантаження (з пристроєм самовивантаження), Савіськом В.І., здійснено відповідне переобладнання на підставі висновку науково-технічної експертизи № 598442 від 23.11.2023, виданого ДП «ДЕРЖАВТОТРАНСНДІПРОЕКТ» та отримано сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу в ТОВ «УКРТЕХКОНТРОЛЬ», яким підтверджується призначення цього транспортного засобу для перевезення вантажів у контейнерах та змінних кузовах. Копія висновку та сертифіката відповідності додано до додаткових письмових пояснень, які надішли через підсистему Електронний суд 15.01.2026.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступних висновків. 
Позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки MAN TGX18.440 – державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , яке видане 17.11.2023 ТСЦ 5344 (а.с. 11).
Також, позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - напівпричепу марки KOEGEL S24, державний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , яке видане 22.12.2023 ТСЦ 5343. Відповідно до вказаного свідоцтва даний транспортний засіб являє собою спеціалізований напівпричіп н/пр – контейнеровоз (з пристроєм самовивантаження) (а.с. 11).
Згідно із постановою у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АВ № 00009175 від 01.12.2025, яка прийнята головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Курлаєвою Юлією Сергіївною належний позивачу транспортний засіб марки MAN TGX18.440 – державний номерний знак НОМЕР_1 , 19.11.2025 о 21 год. 41 хв. на а/д М-03, км 81+000, Київська обл. допустив рух із перевищенням нормативних параметрів зазначених у пункті 22.5 ПДР України, а саме перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,100 % (2,84 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с. 9).
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.
Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Згідно з пунктом 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом; двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 42 тонни.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Аналізуючи вищенаведені норми, можливо дійти висновку, що у разі якщо автомобільне перевезення здійснюється із допомогою напівпричепа-контейнеровоза (про що повинно бути вказано у свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу) загальна фактична маса не повинна перевищувати 42 (44) тони.
При цьому слід зазначити, що диспозиція п. 22.5 ПДР передбачає різні нормативи допустимої фактичної маси транспортних засобів для тягачів з напівпричепом та тягачів з напівпричепом (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. Також зазначені параметри є відмінними в залежності від кількості осей тягача та контейнеровоза.
Отже, визначальними ознаками комбінованого транспортного засобу для цілей визначення параметрів максимальної фактичної маси є: кількість вісей у тягача та напівпричепа, наявність у напівпричепа ознак контейнеровозу, перевезення одного чи більше контейнера або ж змінного кузова при дозволеній максимальній довжині 13,716 метра.
Згідно з ч. 2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.
Відповідно до ДСТУ 2984-95 «Засоби транспортні дорожні. Типи. Терміни та визначення», напівпричіп спеціалізований - напівпричіп, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів або вантажів певних категорій.
Згідно Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, вантажний контейнер - одиниця транспортного обладнання багаторазового використання, призначена для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручна для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше). 
Пунктами 17.4, 17.5 Правил №363 встановлені вимоги щодо маркування універсальних та спеціальних контейнерів, які належать перевізникам або ж власникам вантажу.
Так, універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера (пункт 17.4 Правил №363).
Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м) (пункт 17.5 Правил №363).
Пунктом 17.2 Правил № 363 встановлена заборонена на перевезення в універсальних контейнерах вантажів, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів.
Суд зазначає, що з наявних в матеріалах справи свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що спеціалізований транспортний засіб MAN TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 є спеціалізованим вантажним сідловим тягачем, а спеціалізований напівпричіп KOEGEL S24, д.н.з. НОМЕР_6 є контейнеровозом.
Доказів того, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу зазначені недостовірні відомості про тип напівпричепу, відповідач не надав.
Більш того, дослідженими по справі доказами, а саме, висновком науково-технічної експертизи № 598442 від 23.11.2023, який наданий Державним підприємством «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» та сертифікатом відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу серії УТК-С № 077672 від 21.12.2023, який наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТЕХКОНТРОЛЬ» (Призначений орган із сертифікації КТЗ, їх частин та обладнання відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 06.12.2021 р. за № 662), підтверджується обладнання напівпричепа підйомним механізмом, гідравлічною системою та фітингами для встановлення контейнера 1А з можливістю його самоскидного розвантаження.
У додатку до вищевказаного висновку експертизи зазначено, що КТЗ-контейнеровозами можуть також перевозитися змінні кузови контейнерного типу (за своєю конструкцією відрізняються від контейнерів наявністю опорних пристроїв (стійок), які дозволяють швидко від`єднувати змінний кузов від автомобіля або здійснити його навантаження на автомобіль), якщо вони мають приєднувальні розміри фітингів відповідно до ДСТУ ISO 1161:2015.
Дані докази спростовують твердження відповідача, що на матеріалах фотофіксації, всупереч відповідним твердженням позивача в позовній заяві, відсутні кутові фітинги.
Більш того, наявні в матеріалах справи матеріали фотофіксації транспортного засобу не дають змоги встановити, що напівпричеп не є контейнеровозом або ж, наприклад, той факт що він не обладнаний кутовими фітингами для кріплення контейнера чи змінного кузова, відповідно, посадова особа відповідача, вивчаючи ці матеріали, не могла достеменно встановити всі складові комбінованого транспортного засобу та його технічні характеристики, відтак, здійснити вірну калькуляцію можливих перевищень допустимих габаритно-вагових параметрів. 
Таким чином, доказів на спростування того, що перевезення вантажу здійснювалося напівпричепом-контейнеровозом чи, що вказаний напівпричеп використовувався не для перевезення контейнеру або змінного кузова, довжина яких перевищувала б 13,716 метра, відповідачем не надано.
Нормативне навантаження для транспортного засобу у цій справі повинно було визначатись як для контейнеровозу, оскільки матеріалами справи, а саме свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, висновком науково-технічної експертизи № 598442 від 23.11.2023, який наданий Державним підприємством «Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут» та сертифікатом відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу серії УТК-С № 077672 від 21.12.2023, який наданий Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРТЕХКОНТРОЛЬ» (Призначений орган із сертифікації КТЗ, їх частин та обладнання відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 06.12.2021 р. за № 662), підтверджено, що даний транспортний засіб є спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом, призначеним для перевезення контейнерів типу 1А чи змінних кузовів.
Отже, вказаний транспортний засіб відноситься до комбінованого транспортного засобу, та відповідно до п. 22.5 ПДР України, є двовісним автомобілем (тягачем) з трьохвісним спеціалізованим напівпричепом (контейнеровоз), з дозволеною максимальною вагою перевезення 42 т.
Щодо посилання відповідача на можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, виду вантажу або ж способу його розміщення у контейнері не змінює призначення та технічних характеристик одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепі-контейнеровозі, для цілей її ідентифікації як вантажного контейнера у розумінні розділу І «Терміни та поняття» Правил № 363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху. До того ж вказані обставини не слугували підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що розрахунок перевищення фактичної маси у спірному випадку є необґрунтованим, що є підставою скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. 
Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Посилання відповідача на постанови адміністративних судів апеляційної інстанції суд відхиляє, оскільки згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У відповідності до КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011 р.; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015 р.; п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Наведеним положенням кореспондують норми ст. 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.
Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України, а саме, понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 484,48 грн підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 10- 12, 19, 20, 72, 73, 77, 78, 90, 94, 157, 242 - 245, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1  до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі - задовольнити.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України АВ №00009175 від 01.12.2025, винесену головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Курлаєвою Юлією Сергіївною відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 484,48 грн.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, адреса знаходження: вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150, код ЄДРПОУ 39816845. 

Суддя:	  	О. А.  Морозовська